Справа № 140/7257/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7257/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Журомській І.М.,

за участю представника позивача Косендюка Я. А.,

представника відповідача Ковальчук Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» (далі ТОВ «ВЕРБА-ВВ», позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023 № на суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 36885 грн. та штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 3689 грн, від 30.03.2023 № на суму, на яку відмовлено у наданні бюджетного відшкодування, у розмірі 2194309 грн., від 30.03.2023 № на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 230405 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.03.2023 за №2980/07-01/39231747 ГУ ДПС у Волинській області складено акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Верба-ВВ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, у висновках якого зазначено про завищення суми від`ємного значення, що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за грудень 2022 року (рядок 21 Декларації) в сумі 230405 грн., про завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленого на рахунок платника у банку у декларації за грудень 2022 року (рядок 20.2.1) в сумі 36885 грн.; виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, в сумі 2194309 грн. На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 30.03.2023 №, № та №.

Позивач не погоджується з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки такі були винесені відповідачем за невірно встановленими обставинами.

Зазначає, підставою для твердження податкового органу про завищення податкового кредиту став факт включення позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2022 року податкових накладних, отриманих від відповідних контрагентів, які містять розбіжності у застосуванні кодів УКТЗЕД. Однак позивач не погоджується з таким висновком, з огляду на те, що ГУ ДПС у Волинській області не є тим суб`єктом, який визначає коди УКТЗЕД. Твердження відповідача не впливають на право позивача включати господарську операцію до складу податкового кредиту, оскільки така відбулася, крім того, податкові накладні складалися контрагентами, а не позивачем, а тому ТОВ «Верба-ВВ» не вправі здійснювати виправлення у податкових накладних. Разом з тим, зазначає, що постачальником код УКТЗЕД був зазначений правильно, оскільки товари позивача не використовувались як паливо, а використовуються для виготовлення заготівок - готової продукції. Також зауважує, що податкова накладна, отримана з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Таким чином, позивачем було правомірно сформовано суму податкового кредиту по господарських взаємовідносинах з відповідними постачальниками, оскільки податкові накладні зареєстровані відповідачем в Єдиному реєстрі податкових накладних та не скасовані. У свою чергу, подані для перевірки первинні документи підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та постачальниками щодо поставки товару, що відповідачем не заперечується, а у випадку неправильності визначення коду УКТЗЕД, то така обставина не може бути підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, оскільки така операція підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку.

Щодо висновків в акті перевірки про реалізацію продукції нижче собівартості, то зазначає, що неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції жодним чином не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції. У свою чергу, причина продажу відповідного товару нижче собівартості пов`язана із тим, що вартість придбання і виготовлення сировини зросла, а вартість продажу товару (у зв`язку з воєнними діями на території України) знизилась, про що було повідомлено в ході проведення перевірки. Також зауважує, що протягом 2022 року вартість виготовлення товару і вартість реалізації постійно змінювались, тобто не завжди відповідний товар продавався нижче собівартості, а підприємство за результатами роботи за рік мало в цілому чистий прибуток від реалізації даного виду продукції у розмірі 559274,23 грн. Крім того, ТОВ «Верба-ВВ» займається виготовленням та реалізацією інших видів продукції, які не є збитковими, що, крім іншого, доводить ділову мету, а саме одержання підприємством економічного ефекту у результаті господарської діяльності.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції зазначив, що перевіркою встановлено факт включення ТОВ «ВЕРБА-ВВ» до складу податкового кредиту декларації за грудень 2022 року податкових накладних, які містять розбіжності у зазначенні обов`язкових реквізитів, а саме розбіжності застосування коду УКТЗЕД. Серед них, податкові накладні від постачальників ДП «Ковельське лісове господарство», ДП «Камінь-Каширське лісове господарство», ДП «Городоцьке лісове господарство», ДП «Любешівське лісомисливське господарство», ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство», ДП «Любомльське лісове господарство», Шацький національний природний парк. Вказаний у вищенаведених податкових накладних код УКТЗЕД 4403 застосовується до товарів «Лісоматеріали необроблені, з видаленою або невидаленою корою або заболонню, або начорно брусовані або не брусовані». Проте, у податкових накладних, виписаних вказаними контрагентами, вказана номенклатура товарів - «Деревина дров`яна ПВ береза», «Деревина дров`яна ПВ вільха», «Деревина дров`яна ПВ сосна», «Деревина дров`яна ПВ осика», «Деревина дров`яна ПВ граб», що відповідає коду УКТЗЕД 4401 «Деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків тощо». Згідно Додаткових пояснень до товарних категорій до УКТ ЗЕД, до колод і полін, які вважаються паливною деревиною, не встановлено жодних обмежень розміру. Саме стан деревини і вигляд, в якому її представляють, відрізняють її від деревини, що підпадає під товарну позицію 4403. Таким чином, податкова накладна, що містить помилки у коді товару згідно з УКТ ЗЕД не дає змоги у повній мірі ідентифікувати здійснену операцію, а, отже, не може бути підставою для віднесення сум ПДВ, зазначених у них, до складу податкового кредиту.

Також в ході перевірки встановлено, що ТОВ «ВЕРБА-ВВ» до перевірки надано первинні документи щодо залишків, виробництва готової продукції, яку в подальшому частково було реалізовано на експорт в адресу нерезидентів Magdalena Sylwestrowicz Acord Logistics (Польща), LEGNOFORM S.R.l. (Італія) Sequoia Holz GmbH (Німеччина), SOHO DISTRIBUTIE SRL (Румунія), MILUSKA IMPORT DOO ODZACI (Сербія), Barting d.o.o. (Словенія), TRANSFUST SL. (Іспанія). Аналізом даних виробничої собівартості реалізованої продукції до сум одержаних доходів від її реалізації, встановлено реалізацію такої продукції за цінами, нижче від собівартості всього на загальну суму 2 212 328 грн. В наданих до перевірки первинних документах, зокрема звітів з виробництва за грудень 2022 року визначено лише матеріальну складову собівартості (зазначено лише використану сировину з якої виготовлялася готова продукція та матеріали), тобто лише прямі матеріальні витрати. Стосовно інших витрат (прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати), які увійшли до складу собівартості виготовленої продукції - слід зазначити, що в наданих до перевірки документах (обороти рахунку 23 «Виробництво» за грудень 2022 року в розрізі понесених витрат, зокрема - енергоресурсів, заробітної плати працівників, амортизації, вартості послуг оренди, ремонт ОЗ, інші витрати) відсутній розподіл витрат, які увійшли до складу собівартості виготовленої продукції в розрізі номенклатури (по об`єктно). Також не надані пояснення стосовно методики визначення справедливої вартості супутньої продукції (тирса, пиломатеріал обрізний 4 сорту, дрова відходи) на яку зменшується собівартість продукції. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ВЕРБА-ВВ» в грудні 2022 року реалізовано готову продукцію за цінами нижчими за собівартість, в результаті чого ТОВ «ВЕРБА-ВВ» не компенсовано фактично понесених на її виробництво витрат (заробітної плати працівників та з придбання сировини, електроенергії, ПММ, запасних частин, послуг оренди ОЗ, тощо). Таким чином, в ході перевірки встановлено збитковість здійснених ТОВ «ВЕРБА-ВВ» експортних операцій з причин реалізації товару нижче їх собівартості без наявності об`єктивних підстав для цього, тобто встановлено, - що ділова мета господарської операції є недобросовісною та, відповідно, вчинена поза межами господарської діяльності платника. Враховуючи вищевикладене, та у відповідності норм абзацу «б» пп. 200.4 ст.200 ПК України ТОВ «ВЕРБА-ВВ» не набуло права на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2022 року в повному обсязі.

З урахуванням наведеного вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що винесені у відповідності до вимог податкового законодавства у зв`язка з чим просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що у період з 22.02.2023 по 28.02.2023 ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВЕРБА-ВВ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 07.03.2023 №2980/07-01/39231747.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення платником податків п.44.1 с. 44, п. 198.6 ст.198, абз. «в», «б» п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого:

- завищено суму від`ємного значення, що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за грудень 2022 року (рядок 21 Декларації) в сумі 230405 грн.;

- завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявленого на рахунок платника у банку у декларації за грудень 2022 року (рядок 20.2.1) в сумі 36885 грн.;

- виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2022 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку, в сумі 2194309 грн.

30.03.2023 на підставі висновків вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларованої на рахунок платника в банку у розмірі 36885 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію 3689 грн.;

- №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 2194309 грн.;

- №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на суму 230405 грн.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

За приписами підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Позивач не заперечує наявність підстав для проведення перевірки.

У той же час, вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023 №, №, №, суд враховує наступне.

Згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків регламентує стаття 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Як визначено пунктом 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, від`ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об`єктивна) категорія, різниця між зменшуваним (податкове зобов`язання) та від`ємником (податковим кредитом). Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За змістом статті 200 ПК України платники податку мають право на бюджетне відшкодування відповідно за їх заявою про повернення суми бюджетного відшкодування після узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у визначених випадках - за результатами документальної перевірки.

З урахуванням наведеного саме на контролюючий орган покладається обов`язок перевірки правильності декларування показників податкової декларації платника ПДВ. Поряд з тим встановлення завищення (заниження) окремих показників податкової декларації, а так само відмова у бюджетному відшкодуванні ПДВ має відбуватися у встановленому порядку та спосіб; висновки податкового органу мають відповідати положенням чинного законодавства.

Як зазначено у пункті 3.2 акта перевірки, перевіркою достовірності і правильності визначення суми податкового кредиту встановлено факт включення ТОВ «ВЕРБА-ВВ» до складу податкового кредиту декларації за грудень 2022 року податкових накладних, які містять розбіжності у зазначенні обов`язкових реквізитів, а саме розбіжності застосування коду УКТЗЕД. Серед них, податкові накладні від постачальників ДП «Ковельське лісове господарство», ДП «Камінь-Каширське лісове господарство», ДП «Городоцьке лісове господарство», ДП «Любешівське лісомисливське господарство», ДП «Володимир-Волинське лісомисливське господарство», ДП «Любомльське лісове господарство», Шацький національний природний парк. Вказаний у вищенаведених податкових накладних код УКТЗЕД 4403 застосовується до товарів «Лісоматеріали необроблені, з видаленою або невидаленою корою або заболонню, або начорно брусовані або не брусовані». Проте, у податкових накладних, виписаних вказаними контрагентами, вказана номенклатура товарів - «Деревина дров`яна ПВ береза», «Деревина дров`яна ПВ вільха», «Деревина дров`яна ПВ сосна», «Деревина дров`яна ПВ осика», «Деревина дров`яна ПВ граб», що відповідає коду УКТЗЕД 4401 «Деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків тощо». Згідно Додаткових пояснень до товарних категорій до УКТ ЗЕД, до колод і полін, які вважаються паливною деревиною, не встановлено жодних обмежень розміру. Саме стан деревини і вигляд, в якому її представляють, відрізняють її від деревини, що підпадає під товарну позицію 4403. Таким чином, податкова накладна, що містить помилки у коді товару згідно з УКТ ЗЕД не дає змоги у повній мірі ідентифікувати здійснену операцію, а, отже, не може бути підставою для віднесення сум ПДВ, зазначених у них, до складу податкового кредиту.

Перевіряючи доводи сторін в цій частині висновків акта перевірки, які стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023 року № , № , суд зазначає, що положеннями абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1, частиною першою статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон №996-XIV) установлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, формування і підтвердження даних декларацій відбувається на підставі документів, визначених в абзаці першому пункту 44.1 статті 44 ПК України, а тому питання законності декларування відповідних показників зводиться до підтвердження їх первинними документами.

За правилами підпункту а пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України установлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу наведених норм ПК України слідує, що складена постачальником (продавцем) та зареєстрована у ЄРПН податкова накладна для покупця є підставою для формування податкового кредиту. Обов`язковою умовою чи то для нарахування податкових зобов`язань, чи то віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту для учасників господарської операції є їх фактичне здійснення, що підтверджується первинними документами, внаслідок чого відбувається рух активів у кожного з платників податку - як у продавця, так і у покупця. Платник податку повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати ПДВ в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Тут варто наголосити, що ПК України обов`язок зі складання податкової накладної покладає саме на постачальника товарів (робіт, послуг).

Так відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Зазначеною нормою визначено зміст податкової накладної (обов`язкові реквізити), серед них - код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до приписів пункту 201.10 статті 201 ПК України помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Отже, зазначаючи в акті перевірки про порушення положень, зокрема, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, відповідач безпідставно перекладає обов`язки, які визначені зазначеними нормами на платника податків постачальника товарів (робіт, послуг), на позивача, який є покупцем товарів (деревини промислового використання хвойних та листяних порід).

Відповідач не заперечує факт реєстрації в ЄРПН поданих контрагентами позивача податкових накладних, за якими не визнає право ТзОВ Верба-ВВ на формування податкового кредиту. При цьому згідно з податковими накладними можливо правильно встановити покупця та продавця товару, опис (номенклатуру) товарів, дані щодо кількості та вартості товару, дату операції (їх опис наведено в акті перевірки).

Акт перевірки не містить висновків про нереальність господарських операцій з постачання позивачу лісовими господарства деревини та первинні документи під час перевірки досліджені контролюючим органом, вони наявні і в матеріалах цієї справи. Первинні документи відповідають загальним вимогам, визначеним статтею 9 Закону №996-XIV, та відсутні підстави ставити під сумнів їх справжність та достовірність відображених у них даних. Відповідач визнає факт господарської операції й правомірність реєстрації продавцем податкових накладних (їх реєстрація в ЄРПН не була зупинена) та він не позбавлений можливості відслідкувати за даними інформаційних систем ДПС України податкові зобов`язання продавця й співставити із сумою податкового кредиту покупця.

Суд не вбачає необхідності здійснювати опис усіх господарських операцій та їх детально аналізувати з посиланням на первинні документи за кожною поставкою (договори купівлі-продажу необробленої деревини, аукціонні свідоцтва, товарно-транспортні накладні (ТТН-ліс), платіжні доручення, податкові накладні, витяг з реєстру податкових накладних наявні в матеріалах справи), оскільки суть спору стосується виключно права на формування позивачем податкового кредиту на підставі податкових накладних, у яких, на думку ГУ ДПС У Волинській області, неправильно зазначено код товару згідно з УКТ ЗЕД.

У податкових накладних постачальниками позивача зазначено код товару УКТ ЗЕД 4403 Лісоматеріали необроблені, з видаленою або невидаленою корою або заболонню, або начорно брусовані або небрусовані, проте ГУ ДПС у Волинській області вважає, що номенклатура товарів, вказана у податкових накладних, відповідає коду УКТ ЗЕД 4401 Деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків або в аналогічних формах; деревна тріска або стружка; тирса та відходи деревини, агломеровані або неагломеровані, у вигляді колод, полін, брикетів, гранул або в аналогічних формах.

Відповідно до пункту 12 Порядку №428 пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

Відповідачем не надано письмових доказів, що кодом УКТ ЗЕД має бути саме 4401, а не 4403. Отже, не спростовано, що постачальником код УКТ ЗЕД був зазначений правильно.

Визначальним у цьому питанні, на думку суду, є призначення, використання позивачем придбаної деревини для виготовлення продукції, а не як палива.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на висновки Верховного Суду у постановах від 09 квітня 2019 року у справі №815/2640/15, від 04 вересня 2020 року у справі №810/657/17, від 27 лютого 2020 року у справі №825/785/16, від 25 лютого 2020 року у справі №818/1643/16, від 18 лютого 2021 року у справі №816/1006/17, від 16 березня 2021 року у справі №520/3888/19 стосовно наслідків для учасників господарської операції податкових накладних, складених постачальником, та їх реєстрації в ЄРПН, які містять помилковий код УКТ ЗЕД чи якщо код відсутній. Так Верховний Суд у зазначених постановах сформував висновок, за змістом якого самого по собі неправильного зазначення коду УКТ ЗЕД або його відсутності недостатньо для висновку про безтоварність господарської операції. Формальні недоліки в оформленні податкової накладної не є безумовною підставою для позбавлення платника податків права на формування податкового кредиту, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

В постанові від 20 червня 2018 року у справі №819/1383/17 Верховний Суд дійшов висновку, що факт реєстрації податкових накладних в ЄРПН, відсутність квитанцій про їх неприйняття є свідченням наявності у платника податків підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними. Відсутність у таких податкових накладних такого реквізиту, як код УКТ ЗЕД, за обставин реєстрації таких податкових накладних у ЄРПН є наслідком неналежного виконання контролюючим органом при такій реєстрації своїх обов`язків, а тому подальше виключення сум податкового кредиту за такими податковими накладними, як і застосування до цього платника податків штрафних санкцій, є неправомірним, так як за змістом вказаних норм обов`язок перевірки податкових накладних на відповідність пункту 201.10 статті 201 ПК України при їх реєстрації покладений на контролюючий орган.

Отже, позивач як покупець не може нести відповідальність за правильність заповнення податкових накладних його контрагентом у вигляді позбавлення права на податковий кредит за такими податковими накладними. Водночас факт реєстрації податкових накладних, складених контрагентами позивача у зв`язку із реалізацією останньому деревини дров`яної, в ЄРПН спростовує наявність будь-яких помилок під час їх заповнення та порушення вимог, установлених пунктом 201.1, 201.10 статті 201 ПК України.

ГУ ДПС у Волинській області не встановило факт використання ТзОВ Верба-ВВ придбаної деревини не у господарській діяльності, як і те, що придбана деревина у такій кількості використана не для виготовлення готової продукції, а як паливо.

Зміст порушень пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України акт перевірки не розкриває, оскільки окрім цитування вказаних норм, відсутні посилання на фактичні обставини, які б свідчили про порушення правил формування податкового кредиту згідно із цими положеннями Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 30.03.2023 року №, № .

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.03.2023 року № , яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування за грудень 2022 року у розмірі 2194309 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктами 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів «а» та «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За правилами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 ПК України).

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

В ході проведеної перевірки було встановлено (пункт 3.3 акту перевірки), що ТОВ «ВЕРБА-ВВ» до перевірки надано первинні документи щодо залишків, виробництва готової продукції, яку в подальшому частково було реалізовано на експорт в адресу нерезидентів Magdalena Sylwestrowicz Acord Logistics (Польща), LEGNOFORM S.R.l. (Італія) Sequoia Holz GmbH (Німеччина), SOHO DISTRIBUTIE SRL (Румунія), MILUSKA IMPORT DOO ODZACI (Сербія), Barting d.o.o. (Словенія), TRANSFUST SL. (Іспанія). Аналізом даних виробничої собівартості реалізованої продукції до сум одержаних доходів від її реалізації, встановлено реалізацію такої продукції за цінами, нижче від собівартості всього на загальну суму 2 212 328 грн. В наданих до перевірки первинних документах, зокрема звітів з виробництва за грудень 2022 року визначено лише матеріальну складову собівартості (зазначено лише використану сировину з якої виготовлялася готова продукція та матеріали), тобто лише прямі матеріальні витрати. Стосовно інших витрат (прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати), які увійшли до складу собівартості виготовленої продукції - слід зазначити, що в наданих до перевірки документах (обороти рахунку 23 «Виробництво» за грудень 2022 року в розрізі понесених витрат, зокрема - енергоресурсів, заробітної плати працівників, амортизації, вартості послуг оренди, ремонт ОЗ, інші витрати) відсутній розподіл витрат, які увійшли до складу собівартості виготовленої продукції в розрізі номенклатури (по об`єктно). Також не надані пояснення стосовно методики визначення справедливої вартості супутньої продукції (тирса, пиломатеріал обрізний 4 сорту, дрова відходи) на яку зменшується собівартість продукції. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ВЕРБА-ВВ» в грудні 2022 року реалізовано готову продукцію за цінами нижчими за собівартість, в результаті чого ТОВ «ВЕРБА-ВВ» не компенсовано фактично понесених на її виробництво витрат (заробітної плати працівників та з придбання сировини, електроенергії, ПММ, запасних частин, послуг оренди ОЗ, тощо).

Згідно даних бухгалтерського обліку за грудень 2022 року доходи від реалізованої готової продукції (701 рах.) склали - 21179124 грн., собівартість реалізованої продукції ( 901 рах.) склала 33391452 гри., відповідно різниця між доходом та собівартістю становить 2 212 328 грн. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ВЕРБА-ВВ» в грудні 2022 року реалізовано готову продукцію за цінами нижчими за собівартість, в результаті чого ТзOB «ВЕРБА-ВВ» не компенсовано фактично понесених на ї виробництво витрат (заробітної плати працівників та з придбання сировини, електроенергії, ПММ, запасних частин, послуг оренди 03, тощо). При цьому, за даними бухгалтерського обліку платника (рах.442) сума непокритих збитків станом на 01.12.2022 року складає 24 053 382,99 грн. Збитковий результат операційної діяльності станом на 01.12.2022 року (дебетове сальдо рах. 791) становить 60 157 642,85 грн. Результат операційної діяльності за грудень 2022 року - це збиток в сумі 2 214 440 грн., причиною якого є не перекриття витрат доходами від реалізації продукції.

Крім того, згідно даних податкової та фінансової звітності за 2022 рік діяльність ТОВ «ВЕРБА-ВВ» носить збитковий характер, що є прямою невідповідністю поняттю розумна економічна причина. Аналіз показників фінансового результату податкових декларацій та фінансової звітності ТОВ «ВЕРБА- ВВ» за останніх 5 років вказує на отримання збитку в сумі «-» 49 010 881 грн. За проведеним аналізом фінансування активів виявлено ознаки неплатоспроможності товариства. ТОВ «ВЕРБА-ВВ». З наведеного вище випливає, що платник систематично здійснює реалізацію готової продукції за ціною нижче собівартості, що призводить до збільшення суми збитків від господарської діяльності. Таким чином, в ході перевірки встановлено збитковість здійснених ТОВ «ВЕРБА-ВВ» експортних операцій з причин реалізації товару нижче їх собівартості без наявності об`єктивних підстав для цього, тобто встановлено, - що ділова мета господарської операції є недобросовісною та, відповідно, вчинена поза межами господарської діяльності платника.

Дані факти стали підставою для висновку, що відповідно до норм абзацу «б» пп. 200.4 ст.200 ПК України ТОВ «ВЕРБА-ВВ» не набуло права на отримання бюджетного відшкодування за грудень 2022 року в повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача зазначили, що після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України рівень виробництва товарів та надання послуг в усіх складових частинах господарського комплексу України, в тому числі і в деревообробній галузі, різко знизився. Причина продажу відповідного товару нижче собівартості пов`язана із тим, що вартість придбання і виготовлення сировини зросла, а вартість продажу товару (у зв`язку з воєнними діями на території України) знизилась.

Також позивач зазначив, що згідно інформації з відкритих джерел (Trading Economics: https://tradingeconomics.com/commodity/lumber), вартість пиломатеріалів знизилась не тільки в Україні а й у світі. Протягом року на собівартість істотно вплинуло різке збільшення витрат на паливо - його ціна піднялась майже вдвічі.

Крім того, протягом 2022 року товар (піддон дерев`яний) реалізовувався як з отриманням прибутку (таблиця наведена на арк. 5 т. 1), так і збитку, однак вцілому за 2022 рік сума прибутку від продажу даного товару становила 559274,23 грн.

Собівартість виробництва піддонів за період січень-вересень 2022р. була нижчою ніж у перевіряємому періоді грудні 2022 року, що додатково свідчить про те, що причиною збитковості операцій є саме різке падіння цін на готову продукцію. Після різкого обвалу цін у другому півріччі 2022 року, підприємство почало зазнавати збитків при цьому продукція не могла лежати на відкритому складі, оскільки може перебувати не більше 4-5 тижнів без втрати якості залежно від вологості повітря, тому підприємство працювало в збиток, однак продовжило свою господарську діяльність.

Відповідно до п. 188.1 статті 188 ПК Україні база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Вказаною нормою встановлено, що база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів (у даному випадку піддонів) не може бути нижче звичайних цін.

Суд звертає увагу, що в акті перевірки і при розгляді справи судом відповідач стверджував про порушення товариством вимог закону при експорті самостійно виготовлених піддонів за ціною нижчою за їх собіварість, що не відповідає вказаним вимогам абз. 2 п. 188.1 п. 188 ПК України.

Водночас податковим органом не доведено факт реалізації позивачем товару за ціною нижчою рівня звичайних цін і, відповідно, порушення норм закону при експорті самостійно виготовлених товарів.

Відповідно до підпунктів 14.1.36, 14.1.231 пункту 14.1. статті 14 ПК України:

- господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;

- розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) як господарську діяльність у цьому Кодексі розуміють діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Підприємництво це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК України).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2021 року у справі № 813/4227/15 мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування платником податку економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Враховуючи те, що згідно інформації з відкритих джерел (Trading Economics: https://tradingeconomics.com/commodity/lumber), вартість пиломатеріалів знизилась не тільки в Україні а й у світі, суд вважає за необхідне врахувати також позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.11.2022 року у справі № 380/10613/21.

У вказаній постанові суд зазначив: «суди попередніх інстанцій у цій справі установили, що позивачем реалізовано цукор власного виробництва за звичайними цінами, які є цінами договорів, встановлено також, що реалізація позивачем цукру білого кристалічного в період січень-вересень 2019 року за ціною нижче собівартості була пов`язана зі спадом ринкової ціни на цукор у зв`язку зі значним перевиробництвом цукру у світі та Україні, зниження ціни на цукор у 2019 році відбувалось з причини, що кілька років поспіль на світовому ринку цукру спостерігався профіцит, який негативно позначився на стані виробництва цукру в Україні, і ціни знизилися за межу беззбитковості виробництва, тому всі цукрові заводи України працювали «в мінус».

Позивач довів ділову мету продажу цукру за ціною нижчою собівартості його виготовлення, оскільки така здійснена виходячи з ситуації, яка склалась на ринку цукру.

Суди попередніх інстанцій установили, що позивачем було отримано кредит для покриття збитків від реалізації готової продукції нижче собівартості, а така реалізація цукру здійснена позивачем у зв`язку із необхідністю залучення грошових активів для ведення господарської діяльності позивача. Такі господарські операції хоч і були збитковими, однак були спрямовані на отримання позитивного економічного результату в цілому.»

Як зазначалося вище, протягом першого півріччя 2022 року позивач експортував піддони, отримавши дохід у розмірі 51538834 грн., і лише з липня 2022 року реалізація товару призвела до збитків, однак фінансовий результат від даного виду діяльності вцілому за рік був позитивним 559274 грн. А тому, на думку суду оцінювати прибутковість підприємства за даними одного місяця (у даному випадку грудень 2022 року) не інформативно, оскільки такий період не охоплює фінансові показники за попередні періоди.

З огляду на вищенаведене, суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі № 200/4942/20-а: «Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суб`єкти господарювання реалізують продукцію за цінами, самостійно визначеними сторонами договору. Така ціна, якщо не доведено зворотне, вважається такою, що відповідає рівню ринкових цін.

При цьому, до факторів ціноутворення, крім рівня витрат, пов`язаних з виробництвом товару, належать рівень попиту на продукцію, кон`юнктура ринку, платоспроможність покупця, обсяги виробництва та складські запаси продавця та інші умови, які об`єктивно впливають на формування ціни. При цьому, прибутковість кожної окремої операції не є обов`язковою ознакою господарської діяльності, яка може включати і окремі збиткові операції, здійснення яких викликано об`єктивними причинами, а, відтак, продаж позивачем продукції за ціною, нижчою собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача.

Отже, законодавець надав платнику податків право здійснювати господарську діяльність на власний ризик та можливість самостійно оцінювати її ефективність та доцільність, з огляду на мету отримання економічного ефекту і приросту активів в майбутньому, а також самостійно обирати виконавців послуг або постачальників товарів, а, відтак, продаж позивачем продукції за ціною нижчою виробничої собівартості, не можна розглядати операцією поза межами господарської діяльності позивача. Збитковість операції виключає право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі доведення податковим органом відсутності у платника податків розумної ділової мети, свідомого здійснення платником податків завідомо збиткових операцій з метою отримання, зокрема, податкових вигод тощо.»

З урахуванням вищевикладених мотивів та беручи до уваги те, що податковим органом не доведено факт експорту товариством піддонів за цінами нижчими за звичайні в порушення вимог п. 188.1 статті 188 ПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови позивачу у наданні бюджетного відшкодування за грудень 2022 року у розмірі 2194309 грн., а тому податкове повідомлення-рішення від 30.03.2023 року № слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір у розмірі 26840,00 грн. згідно із платіжною інструкцією від 19.04.2023 №2741.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 26840,00 грн.

Керуючись статтями 243 ч. 3, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 30.03.2023 №, від 30.03.2023 №, від 30.03.2023 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» судовий збір у розмірі 26840,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сорок грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» (45063, Волинська область, село Любитів, вулиця Вокзальна, 9, ідентифікаційний код 39231747).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код 44106679).

Суддя О. О. Андрусенко

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2023 року