Справа № 160/13759/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
третя особа Державна служба України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,
19.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022 року винесену державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шубіною-Саланжій В.І.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022 року, яка винесена на підставі постанови №ВМ 00009341 від 31.01.2022 року. Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем його виконання, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Також, постанова на підставі якої було відкрито виконавче провадження не була вручена позивачу. З огляду на вказане, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
23.06.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено строк звернення до суду, відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, залучено до участі у справі третю особу.
04.07.2023 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшли пояснення відповідно до яких вказано, що особа, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі від 31.01.2022 серії ВМ №00009341 згідно з якою встановлено, що 30.01.2022 о 21 год 37 хв., за адресою М-06 Київ-Чоп, км 24+100, автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1823, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 11.9% (3.654 тон), відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Надалі, після набрання законної сили зазначеної постанови, відповідно до даних з рекомендованих повідомлень АТ «Укрпошта» про вручення поштових відправлень, а також із урахуванням 10-денного строку для виконання постанови, Державною службою України з безпеки на транспорті було скеровано відповідну заяву щодо примусового виконання постанови до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
12.07.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано в ОСОБА_1 та у Державної служби України з безпеки на транспорті додаткові докази по справі.
17.07.2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що на момент відкриття виконавчого провадження №69149535 (02.06.2022 р.) у відповідача були відсутні підстави для прийняття на примусове виконання Постанови ВМ №00009341 від 31.01.2022 року. Позивач постанову ВМ №00009341 від 31.01.2022 року не отримував (що підтверджується поясненнями Третьої особи), тому не міг скористатися своїм правом на оскарження постанови з огляду на необізнаність про факт її винесення.
21.07.2023 року від позивача надійшли витребувані судом докази.
Станом на дату винесення рішення по справі від Державної служби України з безпеки на транспорті витребувані судом докази не надходили, про причини неподання витребуваних доказів суд не повідомлено.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Позивач вважає вказану постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, у тому числі на підставі постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до статті 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Відповідно до статті 300-2 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.
У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.
У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.
Так, судом встановлено, що копію постанови №ВМ 00009341 від 31.01.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано в автоматичному режимі, згідно з якою встановлено, що 30.01.2022 о 21 год 37 хв., за адресою М-06 Київ-Чоп, км 24+100, автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1823, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 11.9% (3.654 тон), відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За вказаних обставин постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Надалі, після набрання законної сили зазначеної постанови, відповідно до даних з рекомендованих повідомлень АТ «Укрпошта» про вручення поштових відправлень, а також із урахуванням 10-денного строку для виконання постанови, Державною службою України з безпеки на транспорті було скеровано відповідну заяву щодо примусового виконання постанови до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Так, щодо доводів позивача про відсутність в матеріалах виконавчого провадження заяви стягувача про примусове виконання постанови №ВМ 00009341 від 31.01.2022 року, суд зазначає, що дослідивши матеріали виконавчого провадження №69149535, судом встановлено, що в матеріалах справи наявна заява Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, що є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для неприйняття вказаної заяви до розгляду.
Щодо доводів позивача про те, що документ пред`явлено не за місцем його виконання, що на думку позивача є підставою для його повернення, суд зазначає наступне.
Так, позивач зазначає, що на момент відкриття виконавчого провадження місце проживання позивача не було територією, на яку поширюється компетенція Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), оскільки позивач зареєстрований та проживає в Індустріальному районі м.Дніпро.
Судом встановлено, що на дату вчинення правопорушення транспортний засіб MERCEDES-BENZ 1823, ДНЗ НОМЕР_1 належав ОСОБА_1 та зареєстрований транспортний засіб АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Положення п.10 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» визначають підстави для повернення виконавчого документу у випадку якщо його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Тобто, виконавчий документ повинен бути повернутий у випадку наявності інформації у виконавця про те, що його пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
У спірному випадку такої інформації у відповідача не існувало та навпаки, як у виконавчому документі, так і у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження адреса боржника була зазначена АДРЕСА_1 (адреса реєстрації транспортного засобу, тобто місцезнаходження майна), що відноситься до виконавчого округу, на території якого відповідач здійснює діяльність.
Положення ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», також не вказують на обов`язок виконавця, у разі надходження виконавчого документу, перевіряти фактичне місце реєстрації чи проживання боржника.
У свою чергу ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Тобто, в контексті спірних відносин, отримавши від стягувача заяву та виконавчий документ, в яких адреса реєстрації боржника та/або реєстрації його майна зазначена в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра, відповідач не мав повноважень для повернення виконавчого документу з підстав його пред`явлення не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
За таких обставин, враховуючи те, що Законом України «Про виконавче провадження» не визначено обов`язку державного виконавця перевіряти фактичне місцезнаходження боржника чи його майна до відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена у відповідності вимог чинного законодавства.
Аналогічна правова позиція щодо відсутності обов`язку у виконавця перевіряти фактичне місцезнаходження боржника, висловлена в ухвалі Верховного Суду від 25 січня 2019 року (справа №511/1342/17).
Крім того, щодо доводів позивача про неотримання постанови №ВМ00009341 від 31.01.2022 року на підставі якої відкрито виконавче провадження, оскільки вона була направлена за невірною адресою, суд зазначає, що вказане не є предметом оскарження у даному випадку, та як зазначалось, що така постанова була сформована в автоматичному режимі на направлена на адресу реєстрації транспортного засобу.
Доводи щодо того, що станом на відкриття виконавчого провадження, транспортний засіб уже не був у власності позивача, не спростовує та не скасовує постанову №ВМ00009341 від 31.01.2022 року та вчинене правопорушення.
Також, звернення позивача до суду щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином, оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження №69149535 від 02.06.2022 року винесена державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шубіною-Саланжій В.І. є правомірною та винесена у спосіб та у відповідності вимог закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв