Справа № 320/10942/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року № 320/10942/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) з позовом до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (далі також Адміністрація судноплавства, відповідач) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України № 533-к від 20 грудня 2022 року про звільнення позивача;

- поновити позивача на посаді начальника управління (служби) капітана Маріупольського морського порту - капітана порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України.

Ухвалою суду від 07 квітня 2023 року відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про безпідставність свого звільнення з огляду на його увільнення від виконання трудових обов`язків на момент звільнення.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у наданому суду відзиві наголошує, що позивача було звільнено правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державної служби морського і річкового транспорту України від 23 грудня 2021 року № 685-к ОСОБА_1 призначений на посаду начальника управління (служби) капітана Маріупольського морського порту - капітана порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір, за адресою робочого місця у місті Маріуполь, Донецької області.

Адміністрацією судноплавства видано наказ від 22 червня 2022 року № 227-к «Про увільнення ОСОБА_1 » яким позивача увільнено від роботи з 22 червня 2022 року на час дії воєнного стану в Україні.

Враховуючи фактичну відсутність ОСОБА_1 на робочому місці та будь-якої інформації щодо причин такої відсутності протягом понад 4 місяців підряд Адміністрацією судноплавства видано наказ від 20 грудня 2022 року № 539 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Не погоджуючись рішенням відповідача про звільнення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» центральні органи виконавчої влади утворюються для виконання окремих функцій з реалізації державної політики як служби, агентства, інспекції, комісії, бюро.

Статті 36 Кодексу законів про працю України (далі також КЗпП України) визначає підставами припинення трудового договору.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо оптимізації трудових відносин» частину 1 статті 36 КЗпП України доповнено підпунктами 8-1, 8-2 і 8-3 такого змісту: підпункт 8-1) смерть роботодавця - фізичної особи або набрання законної сили рішенням суду про визнання такої фізичної особи безвісно відсутньою чи про оголошення її померлою; підпункт 8-2) смерть працівника, визнання його судом безвісно відсутнім або оголошення померлим; підпункт 8-3) відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль.

На думку суду для припинення дії трудового договору з підстав відсутності працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль, яка і була застосована відповідачем у межах спірних правовідносин, мають бути одночасно дотримані такі обов`язкові умови:

1) у працівника має бути наявний обов`язок щодо здійснення відповідної трудової діяльності;

2) фактична відсутність працівника на робочому місці понад 4 місяці підряд;

3) відсутність інформації у роботодавця про причини такої відсутності понад 4 місяці підряд (при цьому не має значення поважність чи неповажність причин такої відсутності).

Як вже зазначалось, Адміністрацією судноплавства видано наказ від 22 червня 2022 року № 227-к «Про увільнення ОСОБА_1 » яким позивача увільнено від роботи з 22 червня 2022 року на час дії воєнного стану в Україні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Таким чином, оскільки позивача на підставі наказу від 22 червня 2022 року № 227-к було увільнено від роботи з 22 червня 2022 року, починаючи з вказаної дати його обов`язок щодо виконання відповідного трудового договору та, відповідно, здійснення трудової діяльності, яка безумовно включає обов`язок працівника з`являтись на роботу, тимчасово припинено на час дії воєнного стану в Україні.

А оскільки станом на момент прийняття рішення про звільнення позивача запроваджений в Україні воєнний стан скасований не був, у даному випадку відсутня одна з зазначених вище обов`язкових умов застосування відповідачем вимог підпункту 8-3 частини 1 статті 36 КЗпП України, а тому суду погоджується з доводами позивача про протиправність оскаржуваного рішення про його звільнення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи наведене суд доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення як протиправного та поновлення позивача на попередній роботі.

Також частиною 1 статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Разом з тим, оскільки на момент звільнення позивача він перебував у статусі увільненого від роботи, який не передбачає виплату заробітної плати, суд не вбачає правових підстав для прийняття рішення про виплату на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України № 533-к від 20 грудня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління (служби) капітана Маріупольського морського порту - капітана порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з 20 грудня 2022 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління (служби) капітана Маріупольського морського порту - капітана порту Департаменту з питань роботи служб капітанів морських портів Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України з 20 грудня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.