Справа № 120/848/23
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2023 р. Справа № 120/848/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці у письмовому провадженні звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/848/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 14.04.2023 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області під час розгляду звернення ОСОБА_1 щодо незастосування до розрахунку розміру його пенсії "двоскладової формули", передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду цієї справи повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо припинення застосування до розрахунку розміру його пенсії "двоскладової формули", передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та проведення у зв`язку з цим перерахунку пенсії, та прийняти за наслідками розгляду такої заяви обґрунтоване рішення.

07.06.2023 до суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного рішення суду, подана позивачем в порядку, визначеному статтею 382 КАС України, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подати звіт про виконання судового рішення.

Заява обґрунтовується тим, що відповідач ігнорує виконання рішення, не розглядає звернення позивача щодо припинення застосування до розрахунку розміру його пенсії "двоскладової формули" та не приймає жодного рішення. Станом на дату подання цієї заяви відповіді від пенсійного органу позивач не отримав.

Відтак, на думку позивача, розумний строк для добровільного виконання рішення суду минув, що змушує його звертатися до суду з цією заявою.

Ухвалою суду від 09.06.2023 заяву позивача прийнято до розгляду та вирішено здійснити її розгляд у десятиденний строк в порядку письмового провадження.

20.06.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли пояснення, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю, посилаючись на її безпідставність.

Ухвалою суду від 20.06.2023 заяву позивача задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом 20 днів з дня постановлення цієї ухвали (до 10.07.2023 включно) подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 120/848/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

04.07.2023 до суду надійшла заява позивача про приєднання до матеріалів справи листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.06.2023 за № 0200-0305-8/57993.

10.07.2023 до суду надійшов звіт відповідача про виконання судового рішення у справі № 120/848/23.

У звіті зазначається, що станом на 01.05.2023 розмір пенсії позивача за вислугу років становить 31346,44 грн, але з урахуванням обмеженням пенсії максимальним розміром виплачується в розмірі 20930,00 грн. Натомість, у разі умовного розрахунку пенсії позивача з урахуванням висновків суду за результатами розгляду справи № 120/848/23, розмір пенсії позивача склав би 15170,03 грн, про що повідомлено позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що він виконав судове рішення, оскільки повторно розглянув питання щодо можливості припинення застосування "двоскладової формули" при обчисленні пенсії позивача та належним чином обґрунтував недоцільність застосування нової формули, оскільки це призведе до істотного зменшення розміру позивача.

При цьому відповідач зауважує, що розмір пенсії позивача розраховується з урахуванням відповідних особливостей обчислення виплати за вислугу років для працівників льотно-виробничого складу відповідно до Закону № 1788 та Порядку № 418. Формула та механізм обрахунку пенсії позивача відповідає нормам, що визначені саме Законом № 1788 та Порядком № 418. Підходи та формули обрахунку пенсії позивача, як працівника льотно-виробничого складу, не переглядались у зв`язку з набранням чинності Закону № 1058 та при обчисленні його пенсії не застосовувались формули, що визначені статтею 27 Закону № 1058.

Також відповідач вказує на те, що протоколи, що отримані з електронної пенсійної справи позивача, некоректно відображають механізм, формулу та особливості нарахування пенсії з технічних причин, оскільки програмне забезпечення розроблене саме з урахуванням положень Закону № 1058, у зв`язку з чим інтерфейс програми не в усіх випадках містить конкретну інформацію щодо назви, підстав та особливостей пенсійної виплати раніше призначених пенсій.

На думку відповідача, пенсійний орган вчинив усі залежні від нього дії з метою виконання рішення суду від 14.04.2023 у справі № 120/848/23 і в межах своїх можливостей та відповідно до вимог чинного законодавства виконав таке рішення.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши звіт про виконання судового рішення, суд при вирішенні питання про його прийняття керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічні вимоги передбачені статтею 14 КАС України.

Крім того, згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також у Рішенні від 26.06.2013 Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 1 Закону України № 1403-VIII від 2 червня 2016 року "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках на приватних виконавців.

Поряд з цим суд здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку та на підставах, визначених нормами процесуального права.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суд своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, а також накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ухвалою від 20.06.2023 відповідачу надавався строк для подання звіту про виконання судового рішення у цій справі, за результатами розгляду такого звіту суд, в силу вимог закону, може або накласти на начальника Головного управління штраф за невиконання судового рішення, або прийняти звіт про виконання судового рішення.

Інших повноважень суду при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах статтею 382 КАС України не передбачено.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Отже, відповідна норма ч. 2 ст. 27 Закону № 1058-IV указує на те, що за бажанням застрахованої особи тільки частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів.

З наведеного висновується, що розмір пенсії при її призначенні за бажанням особи може розраховуватися за двоскладовою формулою із двох частин: частина, яка припадає на період стажу до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та частина пенсії, яка припадає на період страхового стажу після набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.04.2023 у справі № 120/848/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог зобов`язання з 01.03.2021 здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та згідно з Порядком призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418, як просив позивач.

Разом з тим зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням висновків суду за наслідками розгляду справи повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо припинення застосування до розрахунку розміру його пенсії "двоскладової формули".

При цьому, ухвалюючи зазначене рішення, суд дійшов висновку, що відповідач поверхнево розглянув звернення позивача про незастосування до розрахунку розміру його пенсії "двоскладової формули", передбаченої Законом № 1058-IV, та припинення її застосування під час розрахунку розміру пенсії з 01.03.2021. Також суд не вбачав достатніх передумов для покладення на відповідача обов`язку здійснити перерахунок пенсії позивача із застосуванням іншого порядку, оскільки для прийняття такого рішення суд повинен упевнитися в тому, що внаслідок цього розмір пенсії позивач не зменшиться. Тому, на думку суду, пенсійний орган повинен повторно розглянути звернення позивача з урахуванням висновків суду про відсутність правових підстав для застосування "двоскладової формули" та надати відповідь щодо можливості/неможливості припинення застосування цієї формули із поясненням того, як саме це впливатиме на розмір пенсії позивача у конкретному грошовому вираженні. Іншими словами, якщо відповідач вважає застосовуваний на сьогодні розрахунок пенсії позивача більш доцільним і таким, що відповідає інтересам самого пенсіонера, то таку свою позицію пенсійний орган повинен обґрунтувати належним чином, зокрема з наведенням пояснення, як змінить застосування/не застосування "двоскладової формули" (у бік підвищення чи зменшення) фактичний розмір пенсії позивача.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду від 14.04.2023 у справі № 120/848/23 відповідач повторно розглянув звернення позивача щодо припинення застосування до розрахунку розміру пенсії "двоскладової формули" та листом від 09.06.2023 за № 0200-0305-8/25993 повідомив позивача про недоцільність такого перерахунку його пенсії за іншою формулою, оскільки у такому разі розмір пенсії склав би 15170,03 грн, тоді як станом на 01.05.2023 розмір пенсії позивача за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" складає 31346,44 грн (20930,00 грн з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром).

Таким чином, на виконання судового рішення відповідач з урахуванням висновків суду повторно розглянув заяву позивача та надав йому вмотивовану відповідь з обґрунтуванням недоцільності проведення перерахунку пенсії за іншою формулою, оскільки це призведе до істотного зменшення розміру пенсії.

Суд зазначає, що метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі є спонукання відповідача-суб`єкта владних повноважень до виконання рішення суду, ухваленого не на його користь, якщо таке рішення передбачає вчинення певних дій.

Враховуючи зміст резолютивної частини рішення суду від 14.04.2023 та мотиви, з яких виходив суд під час його ухвалення та часткового задоволення позовних вимог, суд не вбачає підстав для висновку про те, що відповідачем не виконано судове рішення в адміністративній справі № 120/848/23.

Якщо ж позивач не погоджується з наведеними у відповіді доводами пенсійного органу та його відмовою у здійсненні перерахунку пенсії, то відповідні рішення (дії) пенсійного органу можуть бути предметом окремого оскарження до суду у загальному порядку.

З огляду на викладене та беручи до уваги фактичне виконання відповідачем рішення суду у справі № 120/848/23, відсутні законні перешкоди для прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07.07.2023 № 0200-0902-8/67504.

Дата постановлення цієї ухвали обумовлюється тим, що у період з 07.07.2023 до 27.07.2023 включно головуючий суддя (суддя-доповідач) Сало П.І. перебував у відпустці.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 294, 295, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 07 липня 2023 року № 0200-0902-8/67504 (вх. № 39133 від 10 липня 2023 року) про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року в адміністративній справі № 120/848/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 31.07.2023.

Суддя Сало Павло Ігорович