Справа № 160/11784/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/11784/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року

у адміністративній справі № 160/11784/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом апеляційного оскарження у цій справі № 160/11784/23 є ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року, яка прийнята за поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» 30.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заявою про забезпечення позову до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо визнання протиправним та скасування рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.03.2023 №50/32-00-04-03-01 про анулювання реєстрації ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2%, та зобов`язання Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків поновити реєстрацію ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2% з 02.05.2022 шляхом включення ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» до реєстру платників єдиного податку.

Оскаржуваною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року задоволено повністю заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» про забезпечення позову у цій справі та зупинено дію рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.03.2023 № 50/32-00-04-03-01 про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні, з дати його винесення до набрання законної сили рішенням суду у справі № 160/11784/23.

Зазначена ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків виходячи з відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» та порушення норм процесуального права, наслідком чого стало винесення оскаржуваної ухвали від 31.05.2023 року без належної оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, без повного та всебічного аналізу обставин справи, а також без урахування вимог: ст.ст.150, 151 КАСУ, якими визначено підстави та правила забезпечення позову; ст.ст.16, 36, 38, 297, 298, 299 Податкового кодексу України, в яких прописано обов`язки платника податків і врегульовано особливості нарахування, сплати та подання звітності з окремих податків та зборів платниками єдиного податку, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування і порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку; а також пп.69.1 п.69 підрозд.10 розд. XX Податкового кодексу України, яким встановлено правила звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, але дія якого за твердженням апелянта не розповсюджується на податковий борг позивача зі строком виникнення за період IV кварталу 2022 року - І кварталу 2023 року.

За наведених обставин та спираючись на результати перевірки правомірності перебування ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на спрощеній системі оподаткування, що були оформлені Актом від 31.03.2023 № 272/32-00-04-03-01, а також на постанови Верховного Суду від 11.02.2021 по справі № 812/1019/18 і від 03.10.2018 по справі № 826/5233/18, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо забезпечення позову, скасувати заходи забезпечення позову у цій справі та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» .

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечує проти доводів апелянта вказує на їх безпідставність та не відповідність фактичним обставинам і нормам матеріального та процесуального права, якими врегульовано спірне у цій справі питання, у зв`язку з чим просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, а ухвалу суду першої інстанції, яку вважає законною, обґрунтованою та такою, що винесена з урахуванням усіх обставин справи, просить залишити без змін.

Мотивуючи свої заперечення проти апеляційної скарги відповідача, Товариство «СІЛЬПО-ФУД» вказує на те, що обраний ним спосіб забезпечення адміністративного позову повністю відповідають предмету позову, і водночас вжитті судом у цій справі заходи не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у подібних правовідносинах в постановах від 15.04.2022 року по справі № 440/6755/21 та від 13.07.2022 року по справі № 240/26736/21. Позивач вважає, що ним повністю доведено існування реальної загрози завдання шкоди його правам та інтересам у разі не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення у даній справі внаслідок зупинення діяльності товариства позивача із-за незаконного анулювання його реєстрації платником єдиного податку третьої групи, а також інтересам третіх осіб, зокрема контрагентам позивача, захист прав яких унеможливлено без вжиття заходів забезпечення у цій справі, а для відновлення порушених прав та інтересів як позивача так і його контрагентів необхідно було б докласти значних зусиль та витрат.

Окрім цього, позивач наголошує на тому, що вжитті судом у даному спірному випадку заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін спору, їх застосування здійснено в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін та у повній відповідності до вимог ст.150 та ст.151 КАСУ і положень: ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005; прийнятим Комітетом Ради Європи 13.09.89 року Рекомендаціям № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах стосовно рішень про вжиття заходів тимчасового захисту; п.9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003; п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004; Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»; а також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини висловленою з приводу ефективності засобів захисту як на практиці, так і за законом у рішенні від 29 червня 2006 року по справі «Пантелеєнко проти України» і у рішенні від 31 липня 2003 року по справі «Дорани проти Ірландії».

З урахуванням посилання відповідача в апеляційній скарзі на відповідні положення Податкового кодексу України, позивач на обґрунтування законності вжитих судом заходів забезпечення, позивач акцентує увагу колегії суддів, що: зазначена податковим органом заборгованість не є податковим боргом і суд вказаним обставинам надав належну оцінку, оскільки врахував положення абз.5 п.п.69.1 п.69 підрозд.10 розд. XX Податкового кодекс України відповідно якої починаючи з 24.02.2022, з дня переходу платників податків на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2% і протягом 60 календарних днів з дня повернення на загальну систему оподаткування підстави для виникнення у такого платника податків податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу відсутні, виходячи з того, що заборгованість позивача виникла під час воєнного стану та по зобов`язанням граничний термін їх виконання припадає на період починаючи з 24.02.2022, ці зобов`язання позивач має право сплатити протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки. Тобто строки сплати по зобов`язанням не настали, і навіть при винесенні рішення про анулюванні реєстрації платника єдиного податку у позивача є 60 календарних днів для сплати зобов`язань.

Також позивач наголошує на відсутності у нього податкового правопорушення спираючись на абз.5 п.п.69.1 п.69 підрозд.10 розд. XX Податкового кодексу України, всупереч положенням якої контролюючий орган обліковував як податковий борг із неправомірним зарахуванням поточних податкових платежів, граничні строки сплати яких настали після переходу та які були сплачені Товариством своєчасно в межах передбачених законодавством граничних строків їх сплати, в рахунок погашення вказаної заборгованості.

Заслухавши пояснення представника апелянта та представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування при вирішенні спірного питання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги і для скасування ухвали суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.

При вирішенні заяви ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» про забезпечення позову, суд першої інстанції встановив що позивач був з 02.05.2022 зареєстрованим платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2%, але при перевірці даних у електронному кабінеті платника податків 05.04.2023 виявив, що його реєстрацію платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2% анульовано рішенням Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.03.2023 №50/32-00-04-03-01, яке було ним отримано 05.04.2023, що і стало підставою для звернення з позовом у цій справі до суду, з одночасним поданням заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні, з дати його винесення до набрання законної сили рішенням суду у справі № 160/11784/23.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач в обґрунтування свого звернення за судовим захистом зазначив, що в основу анулювання реєстрації платника податків законодавцем повинен був покладатися склад податкового правопорушення у розумінні статті 109 Податкового кодексу України, але в діях позивача такий склад відсутній, оскільки норма абз.5 п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України прямо звільнила його від будь-якої юридичної відповідальності, в тому числі від відповідальності у вигляді анулювання реєстрації платника єдиного податку, у разі несвоєчасного виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до дня переходу такого платника на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки. Оскільки саме за цей час у позивача виникла заборгованість, яку контролюючий орган, всупереч вказаній нормі, обліковував як податковий борг із неправомірним зарахуванням поточних податкових платежів, граничні строки сплати яких настали після переходу як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2% та які були сплачені позивачем своєчасно в межах передбачених законодавством граничних строків їх сплати, в рахунок погашення вказаної заборгованості, позивач також наголосив, що оскаржуване у цій справі рішення контролюючого органу не має гербової печатки, це рішення №50/32-00-04-03-01-01 прийнято на підставі доповідної записки від 29.03.2023 №2876/32-00-04-03-01, а не акта перевірки, тобто, прийнято без проведення перевірки та складання акта, що у сукупності свідчить про грубе порушення відповідачем вимог п. 299.11 ст. 299 ПК України та права позивача на надання заперечень до акту перевірки.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, позивач просить зупинити дію рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.03.2023 № 50/32-00-04-03-01 з дати його винесення до набрання законної сили рішенням суду наголошуючи на відсутності у нього заборгованості по податкам і зборам після обрання ним особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2% та вказуючи на протиправність оскарженого рішення відповідача, яке підлягає скасуванню із зобов`язанням відповідача поновити його реєстрацію платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2% з 02.05.2022 шляхом включення до реєстру платників єдиного податку, в заяві про забезпечення позову ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Необхідність забезпечення позову, ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» мотивує існуванням очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до набрання рішенням суду законної сили у даній справі, оскільки анулювання реєстрації платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2% має наслідки зміни системи оподаткування позивача, який стає платником податку на прибуток та податку на додану вартість. Вказані обставини свідчать, що позивач повинен включити у вартість товарів ПДВ, реєструвати податкові накладні та змінити формат розрахункового документа - відображати у ньому обов`язковий реквізит «сума ПДВ». Оскільки в період оскарження спірного рішення позивач вважає себе платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2%, жодних дій щодо зміни системи оподаткування ним не здійснювалося, ПДВ у вартість товарів не включалося, податкові накладні не реєструвалися, зміни у формат розрахункового документа не вносилися, тому, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» до ухвалення рішення в адміністративній справі у вигляді повної зупинки господарської діяльності позивача, у зв`язку із застосування штрафних санкцій, зокрема, щодо сплати ПДВ та реєстрації податкових накладних.

Також позивач наголошує, що перелічені ним у заяві «про забезпечення позову» обставини можуть привести до зупинення діяльності товариства, розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, і як наслідок утруднення або неможливості відновлення господарської діяльності, а для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Оскільки застосування заходів забезпечення позову нівелюють ці ризики, позивач просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції спирався на положення ч.1 ст.154, ч.1 і ч.2, ч.4 ст.150, ч.ч.1, 2 ст.151, ст.154 КАС України, а також врахував співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи суд першої інстанції обґрунтовано врахував у даному випадку, що діяльність підприємства можлива лише у разі складання та подання відповідної податкової звітності та сплати обов`язкових податків, але з прийняттям рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2%, у ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» виникла очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам у вигляді зупинення господарської діяльності позивача.

За вказаних обставин, на переконання колегії суддів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову позивача шляхом зупинення дії оскарженого рішення істотно ускладнює ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: права здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність, оскільки анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2% призводить до негативних наслідків для позивача, зокрема, до неможливості здійснення господарської діяльності, можливого розірвання ділових відносин з контрагентами, вивільнення працівників, покладення додаткового обов`язку на позивача щодо подання документів та погіршення ділової репутації, утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на здійснення господарської діяльності, дасть можливість останньому до остаточного вирішення даного спору реалізовувати своє право на здійснення господарської діяльності.

У даному випадку суд першої інстанції обґрунтовано врахував викладені у Рекомендаціях NR (89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 принципи вжиття заходів тимчасового захисту у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. При цьому, застосовуючи у спірному випадку положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS №005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд правильно наголосив на тому, що вжиття заходів забезпечення у даній справі жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду спору у справі по суті.

Отже, не висловлюючи думку щодо законності чи правомірності оскаржуваного у цій справі позивачем рішення, оскільки факт правомірності чи протиправності оскарженого рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду в судовому засіданні всіх обставин справи, суд першої інстанції дійшов законного висновку, що у разі не надання тимчасового захисту позивачу до вирішення справи по суті, тобто, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення, потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування, оскільки зупинення господарської діяльності товариства призведе до незворотних наслідків, а відновлення ділових зв`язків, нормалізація ведення господарської діяльності з урахуванням введення на усій території України правового режиму воєнного стану, що зумовило погіршення умов ведення бізнесу, потягне за собою для позивача значних зусиль і витрат у разі задоволення його вимог по суті заявлених вимог у цій справі.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині зупинення дії спірного рішення, оскільки анулювання відповідачем реєстрації ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» як платника єдиного податку третьої групи за ставкою 2% суперечить чинному законодавству, а саме, положенням пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким чітко встановлено, що платники єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня переходу таких платників на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2 відсотки за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки, що дає підстави вважати спірне рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.03.2023 №50/32-00-04-03-01 таким, що має очевидні ознаки протиправності.

Тим більше, що починаючи з 24.02.2022, з дня переходу платників податків на застосування особливостей оподаткування єдиним податком третьої групи за ставкою 2% і протягом 60 календарних днів з дня повернення на загальну систему оподаткування, підстави для виникнення у такого платника податків податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу відсутні, а навіть при підтвердженні під час розгляду справи по суті наявності у позивача заборгованості, що виникла під час воєнного стану та по зобов`язанням граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з лютого 2022 року, то і в цьому випадку строки сплати по цим зобов`язанням у позивача ще не настали, оскільки позивач має право сплатити протягом 60 календарних днів з дня переходу на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування єдиним податком за ставкою 2 відсотки.

Водночас колегія суддів зауважує, що наявність очевидних ознак протиправності рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 31.03.2023 №50/32-00-04-03-01 не означає, що таке рішення справді є протиправним, оскільки вказане може бути встановлено лише за результатами розгляду справи по суті.

Колегія суддів також визнає правильною оцінку судом першої інстанції переконливих доводів заяви позивача стосовно забезпечення позову, а саме, про те, що мета вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а також можливість реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при виконанні в разі задоволення позову, оскільки при анулюванні реєстрації платником єдиного податку третьої групи за ставкою 2 % у позивача буде змінена система оподаткування, внаслідок чого до Товариства будуть застосовані санкції, у тому числі і у розмірі 100 % вартості усього реалізованого товару плюс 85 % додатково, що безумовно призведе до зупинення діяльності товариства, розірвання договірних відносин, вивільнення працівників, що матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності та у зв`язку з чим, для відновлення прав та інтересів позивача, необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на те, що застосування заходів забезпечення позову ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» до вирішення спору у цій справі по суті нівелюють ризики зупинення його діяльності, а зупинення дії спірного рішення є належним і достатнім заходом забезпечення позову в цьому спорі, оскільки воно унеможливлює вчинення будь-яких дій, спрямованих на внесення відомостей про включення ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» з реєстру платників єдиного податку до вирішення спору по суті та набрання законної сили рішення у цій справі.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, судова колегія вважає, що доводами апеляційної скарги відповідача не спростовуються висновки суду першої інстанції, а в суді апеляційної інстанції відповідачем не наведено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яку апеляційний суд визнає законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, і відповідно такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник