Справа № 200/5055/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2023 року м. Дніпросправа № 200/5055/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року (суддя Жукова Є.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати незаконним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.10.2022 № 66 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з 19.10.2022, з виплатою заборгованості, яка утворилася за цей період та зарахувавши при цьому до загального страхового стажу період роботи з 06.08.1985 по 23.06.1988 на шахті «Южнодонбаська».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 66 від 25.10.2022 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 страхового стажу періодів роботи з 06.08.1985 по 23.06.1988 згідно записів №№ 4-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.01.1984. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 страховий стаж періодів роботи з 06.08.1985 по 23.06.1988 згідно записів №№ 4-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.01.1984. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про повне задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 жовтня 2022 року звернулася до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області № 66 від 25.10.2022 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки заявниця не досягла віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У вказаному рішенні зазначено: пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років; вік заявниці 57 років 2 місяці 26 днів; необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років; страховий стаж особи становить 41 рік 0 місяців 1 день. За результатами розгляду доданих документів до страхового стажу не зараховано період роботи з 06.08.1985 по 23.06.1988 згідно з записами №№ 4-6 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.01.1984, оскільки в графі 4 трудової книжки в підставі внесення запису про звільнення з роботи відсутня дата наказу.

Вважаючи протиправним таке рішення, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що записи у трудовій книжці позивача дозволяють встановити періоди трудового стажу позивача та зарахувати їх до страхового стажу для призначення пенсії. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до страхового стажу період роботи з 06.08.1985 по 23.06.1988, згідно записів №№ 4-6 трудової книжки НОМЕР_1 від 24.01.1984.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Одночасно суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити позивачу ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту первинного звернення за пенсією, тобто з 19.10.2022, з виплатою заборгованості, яка утворилася за цей період та зарахувавши при цьому до загального страхового стажу період роботи з 06.08.1985 по 23.06.1988 на шахті «Южнодонбаська», задоволенню не підлягають, оскільки станом на час звернення ОСОБА_1 до відповідача з відповідною заявою щодо призначення їй пенсії, а саме 19.10.2022, вік позивача складав 57 роки, що свідчить про недосягнення віку, з якого може бути призначено пенсію за віком відповідно до норм ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також суд зазначив, що до позивача не застосовуються норми пенсійного законодавства щодо зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 12 Закону України № 1788-ХІІ, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не досягла встановленого віку, передбаченого нормами ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, тоді як позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач не погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Зазначає, що на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком є чинними обидві норми стаття 12 Закону № 1788-XII і стаття 26 Закону № 1058-ІV. Також посилається на Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 та рішення Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20, які стосуються призначення пенсій за віком на пільгових умовах. В той же час питання правомірності аналогічних очікувань у працівників інших професій та спеціальностей, які мають загальний стаж, що передбачають менш сприятливі для їх майнових прав умови, на сьогодні залишається невизначеним, отже спірним. На час виникнення спірних правовідносин і до цього часу наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ та Законом № 1058-ІV в тому числі в частині віку набуття права на пенсію за віком жінок. Перший із цих законів визначає такий вік у 55 років, тоді як другий у 60 років. Прямої норми, що скасовує вимоги статті 12 Закону № 1788-XII, жодна норма Закону № 1058-IV не містила і не містить. Оскільки норми ст. 12 Закону України 1788-XII та ст. 26 Закону України № 1058-IV регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать одні одним. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Надаючи оцінку доводам апелянта та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з приписами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Пунктом 16 «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017.

Разом з цим в оскаржуваному рішенні УПФУ обраховано страховий стаж позивача, який становить 41 рік 0 місяців 1 день (на день звернення із заявою від 19.10.2022), що відповідає встановленій вимозі щодо страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не станом на 11.10.2017 (з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 № 2148-VIII).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо наявності колізії між нормами Закону № 1788-ХІІ та Законом № 1058-ІV в частині віку набуття права на пенсію за віком, оскільки абзац другий пункту 16 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 1058-ІV чітко регламентує межі застосування Закону № 1788-ХІІ.

Крім цього, абзац перший пункту 16 встановлює, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином доводи апелянта щодо суперечності вказаних Законів один одному суд вважає необґрунтованими.

Разом з цим, з огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що орган Пенсійного фонду має перевірити наявність у позивача права на призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в контексті пункту 16 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у спірних правовідносинах необхідним є встановлення відповідності позивача критеріям, необхідним для призначення пенсії згідно зі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на час набрання чинності Законом № 2148-VIII, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з 55 років.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року в адміністративній справі № 200/5055/22 скасувати в частині відмови в задоволенні позову.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2022 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у цій постанові.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 31 липня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 31 липня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров