Справа № 380/5099/23
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року

справа №380/5099/23

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 76 від 02.02.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ЄДРПОУ -13814885) призначити з 29 грудня 2022 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до страхового стажу наступних періодів роботи: з 01.09.1978 до 16.07.1981; з 19.10.1981 до 04.11.1983; з 12.12.1978 до 18.05.1984; з 08.06.1984 до 11.10.1984; з 23.02.1985 до 30.07.1990; з 06.08.1990 до 30.06.1991; з 02.11.1994 до 17.05.1996; з 30.05.1996 до 31.03.1998; з 01.04.1998 до 31.08.1999; з 01.09.1999 до 24.03.2001; з 25.03.2001 до 10.01.2006; з 11.01.2006 до 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007; з 01.01.2009 по 31.12.2009; з 01.01.2010 до 31.12.2010; з 01.01.2011 до 31.12.2011; з 01.01.2012 до 31.12.2012; з 01.01.2013 до 31.12.2013; з 01.01.2014 до 31.12.2014; з 01.01.2015 до 31.12.2015; з 01.01.2016 до 31.12.2016; з 01.01.2017 до 31.12.2017; з 01.01.2018 до 31.12.2018; з 01.01.2019 до 31.12.2019; з 01.01.2020 до 31.12.2020; з 01.01.2021 до 31.12.2021; з 01.01.2022 до 31.12.2022, в тому числі, із зарахуванням періодів роботи в російській федерації після 01 січня 1992 року, а саме: з 30.05.1996 до 31.03.1998; з 01.04.1998 до 31.08.1999; з 01.09.1999 до 24.03.2001; з 25.03.2001 до 10.01.2006; з 11.01.2006 до 27.03.2007; з 28.03.2007 до 20.12.2007;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ЄДРПОУ -13814885) нарахувати та виплатити пенсію за віком, враховуючи заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року, в тому числі, за період роботи в російській федерації, а саме: з 25.03.2001 до 31.12.2001; з 01.01.2002 до 31.12.2002; 01.01.2003 до 31.12.2003; з 01.01.2004 до 31.12.2004; з 01.01.2005 до 31.12.2005; з 11.01.2006 до 31.12.2006; з 01.01.2007 до 27.03.2007; з 27.03.2007 до 20.12.2007, та додатково враховуючи заробітну плату за 60 місяців роботи підряд у російській федерації, у період з січня 1995 року до грудня 1991 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ЄДРПОУ -13814885) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 29 січня 2023 року по день фактичної виплати пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що 26.01.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії ним було долучено всі необідні документи, які підтверджуються його страховий стаж. Однак, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області прийняло рішення №36 про відмову у призначенні йому пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими до заяви документами йому до страхового стажу не зараховано період роботи в російській федерації. Із прийнятим рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його таким що прийняте з порушенням законодавства України, оскільки трудова книжка містять чіткі записи. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 22.03.2023 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою судді від 07.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Сторони належним чином повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 25.04.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що згідно з поданими документами, наявний страховий стаж заявника становить 24 роки 07 місяців 24 дні. За результатами розгляду документів, поданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період роботи в російській федерації (робота в росії зараховується до 31.12.1991). Вважає, що підстави для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 на території російської федерації до страхового стажу з 01.01.1992 відсутні. Крім цього вказує про відсутність підстав для врахування заробітної плати починаючи з 01.07.2000, оскільки обов`язковою умовою для зарахування заробітної плати при обчисленні розміру пенсії є нарахування та сплата страхових внесків. Також представник відповідача зазначає, що відсутні підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, оскільки пенсія позивачу не призначалась. Таким чином відповідач-1 вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області № 88 від 21.09.2022 про відмову у призначенні пенсії прийняте із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України.

Від позивача 02.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не надходило.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта.

Згідно з записами трудової книжки від 16.07.1981, позивач в межах спірного періоду працював з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007 на підприємствах російської федерації.

Позивач 26.01.2023 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду вказаної заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення від 02.02.2023 № 36, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування підстави відмови у рішенні зазначено наступне.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років.

Страховий стаж заявника становить 24 роки 07 місяців 24 день. Стаж для права складає 25 років 8 місяців 14 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи позивача в російській федерації (робота в росії зараховується до 31.12.1991). Відтак зазначено, що позивач не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи даний спір суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Судом встановлено, що на момент звернення позивач досяг 60-річного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відтак позивачу необхідно 29 років страхового стажу.

Спірними періодами у цій справі є зарахування до страхового стажу позивача періодів з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі Закон №1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку№637).

Для призначення пенсії позивачем подано відповідачу трудову книжку від 16.07.1981 та вкладиш в трудову книжку від 01.01.2004.

Судом встановлено, що записи про спірні періоди роботи позивача з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007 є чіткими та містять записи про прийом на роботу, запис про звільнення та посилання на накази.

Водночас, підставою для неврахування до пільгового стажу позивача вищевказаних періодів роботи на території російської федерації слугував висновок відповідача про те, що згідно з ст. 45 Закону № 1058-IV період роботи на території російської федерації зараховується по 31.12.1991.

Вирішуючи по суті існуючий спір суд першочергово звертає увагу на ту обставину, що оскільки трудовий стаж набутий позивачем на території російської федерації, тому при визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону від 09.07.2003 за № 1058-IV вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація.

Так, відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Положення цієї Угоди були чинними на момент звернення позивача з заявою про призначення йому пенсії (26.01.2023). Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 639 від 24.06.2023.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла із Угоди про гарантії. Постанова набрала чинності 02.12.2022.

Водночас, відповідно до п.2 ст.13 Угоди про гарантії, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, зі змісту наведеного слід враховувати, що положення відповідних міжнародних договорів розповсюджується також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних із їх перерахунком. Діюче в Україні пенсійне законодавство передбачає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватись на території України як власний страховий (трудовий стаж), хоча пенсійні внески можуть сплачуватись в росії. Тобто існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Отже, при прийнятті рішення щодо зарахування чи відмови в зарахуванні страхового стажу певних періодів роботи, орган пенсійного фонду повинен враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працювала в спірний період роботи особа, яка звернулась за призначенням пенсії або ж перерахунком пенсії. Сама лише несплата страхових внесків, не може бути підставою для відмови в зарахуванні такого стажу.

Суд відмічає, що на час набуття позивачем трудового стажу у спірний період, вказана Угода була чинною для України, відтак підлягає застосуванню до даних правовідносин, а тому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо відсутності підстав зарахування спірного страхового стажу з 01.01.1992.

Окрім того, аналіз наведеного вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Щодо зарахування інших періодів які зазначені в позовних вимогах, суд вважає за необхідне відмовити в зарахуванні таких, оскільки відповідно до оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 76 від 02.02.2023 відповідачем не враховано лише період роботи в російській федерації.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 29 грудня 2022 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та нарахувати та виплатити пенсію за віком, враховуючи заробітну плату (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року, в тому числі, за період роботи в російській федерації, в даному випадку є передчасною, оскільки передує вимога про зарахування стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Лише після зарахування такого стажу до страхового виникає право на відповідні нарахування та виплати.

Суд також зазначає, що позовна вимога в частині нарахування та виплатити позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 29 січня 2023 року по день фактичної виплати пенсії є передчасною, виходячи з такого.

Судовим рішенням у даній справі встановлено наявність у позивача права на зарахування спірних періодів, однак відповідачем не ухвалено рішення про зарахування спірного періоду на виконання цього рішення.

Тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині позовних вимог при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, публічно-правовий спір це спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Системний аналіз зазначених норм КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплатити позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 29 січня 2023 року по день фактичної виплати пенсії, слід відмовити, як передчасних.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2147,20 грн

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 76 від 02.02.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 30.05.1996 по 31.03.1998; з 01.04.1998 по 31.08.1999; з 01.09.1999 по 24.03.2001; з 25.03.2001 по 10.01.2006; з 11.01.2006 по 27.03.2007; з 28.03.2007 по 20.12.2007.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79000, Львівська область, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.01.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан