Справа № 580/5982/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 липня 2023 року справа № 580/5982/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та обчислити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у відповідності до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Позивач в позовній заяві зазначив, що отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернувся до Головного управління із заявою, в якій просив обчислити пенсію по інвалідності у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 26.04.2019, оскільки він брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовозобов`язаний під час проходження військових зборів, внаслідок чого частково втратив працездатність та став особою з інвалідністю. Однак, відповідач листом відмовив йому в такому перерахунку у зв`язку із тим, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання.

Ухвалою від 17.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 для усунення недоліків позову шляхом надання суду відомостей про дату отримання позивачем листа відповідача від 30.11.2022 № 7127-7064/Г-02/8-2300/22. Залишаючи позовну заяву без руху, суддя з`ясував, що в матеріалів справи відсутні відомості про те, коли позивач отримав лист Головного управління від 30.11.2022 № 7127-7064/Г-02/8-2300/22. Позов поданий до суду 07.07.2023 (відповідно до штемпеля пошти на конверті) та надійшов до суду 11.07.2023 (вх № 28464/23 від 11.07.2023 Черкаського окружного адміністративного суду).

26.07.2023 до суду надійшла заява представника позивача в порядку усунення недоліків, в якій представник просить поновити пропущений строк на звернення із адміністративним позовом ОСОБА_1 з підстав продовження воєнного стану в Україні та продовження порушення його права на пенсію у встановленому законом розмірі з боку Головного управління. У поданій заяві представник позивача вказав, що електронний лист від Головного управління надійшов на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 30.11.2022 о 17 год 10 хв.

Під час вивчення позовної заяви суддя з`ясував, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

На підставі ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексу адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суддя з`ясував, що 30.11.2022 представник позивача отримав лист Головного управління від 30.11.2022 № 7127-7064/Г-02/8-2300/22, який надійшов на адресу електронної пошти представника, на підтвердження чого останній надав скріншот електронного листа відповідача.

При цьому, позов поданий 07.07.2023 (відповідно до штемпеля пошти на конверті) та надійшов до суду 11.07.2023 (вх № 28464/23 від 11.07.2023 Черкаського окружного адміністративного суду).

Отже, на переконання судді, позивач пропустив строк звернення в суд з цим позовом.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку звернення до суду, представник позивача вказав, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії позивача у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Також зазначив, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

З урахуванням зазначених представником позивача обставин щодо відсутності строкового обмеження виплат пенсії за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, суддя зазначає, що неможливість такого обмеження шестимісячним строком стосується обов`язку держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного право на соціальний захист, а не строку звернення позивача до суду, який у цих спірних правовідносинах обчислюється саме з моменту отримання позивачем відповідного листа пенсійного органу.

Стосовно доводів представника позивача, що введений на території України воєнний стан є об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків, суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах. Верховний Суд у постанові від 18.10.2022 у справі № 280/10126/21 наголосив, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Суддя враховує, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 року у справі № 160/6430/20.

Враховуючи зазначене вище, суддя вважає, що вказані представником позивача підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 123, 160, 169, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку із зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК