Справа № 200/1630/23
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року Справа№200/1630/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий засобами поштового зв`язку, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області стосовно: здійсненого розрахунку підземного за Списком № 1 стажу годувальника ОСОБА_2 за провідною шахтарською професією "прохідник" в загальній кількості 11 років 04 місяці 14 днів; здійсненого розрахунку середньої заробітної плати годувальника ОСОБА_2 із застосуванням 6186,32 грн середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки; здійсненого розрахунку пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 в сумі 5330,20 грн; здійсненого розрахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2665,10 грн.;

зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з 25 січня 2023 року, з урахуванням висновків суду у справі стосовно: підтвердження права на зарахування до підземного за Списком № 1 стажу годувальника ОСОБА_2 усіх періодів його роботи за провідною шахтарською професією "прохідник" згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ; підтвердження права ОСОБА_1 на розрахунок середньої заробітної плати годувальника ОСОБА_2 із застосуванням середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки; підтвердження права ОСОБА_3 на розрахунок пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 (з якої має бути визначена моя пенсія у разі втрати годувальника) у розмірі 80 відсотків його середньої заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність; наявного у ОСОБА_1 права на здійснення виплат з урахуванням раніше виплачених сум пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 25 січня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі її заяви від 25 січня 2023 року відповідач здійснив перевід ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - її чоловіка ОСОБА_2 .

В березні 2023 року позивач отримала від ГУ ПФУ в Донецькій області лист № 3071-2020/К-02/8-0500/23 від 03 березня 2023 року стосовно призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

З цього листа позивачка дізналась, що під час розгляду її заяви від 25 січня 2023 року про перевід з одного виду пенсії на інший:

- відповідач зарахував до підземного за Списком № 1 стажу годувальника ОСОБА_2 лише 11 років 04 місяці 14 днів його роботи за провідною шахтарською професією "прохідник";

- під час розрахунку суми пенсії годувальника ОСОБА_2 (з якої була розрахована пенсія ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника) відповідач обрахував його середню заробітну плату в загальній сумі лише 14073,75 грн (із розрахунку: 2,27498 - особистий коефіцієнт заробітної плати годувальника * 6186,32грн середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки);

- ОСОБА_1 призначено з 25 січня 2023 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2665,10 грн. (із розрахунку 50% від пенсії годувальника ОСОБА_2 5330,20 грн.).

Вважає вказані дії протиправними, оскільки відповідач фактично зменшив фактичний стаж годувальника, неправильно обрахував середню заробітну плату годувальника, що призвело до заниження розміру пенсії позивача.

Просить суд задовольнити позов.

У строк, встановлений судом, ГУ ПФУ в Донецькій області через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що ОСОБА_1 24 січня 2023 року засобами веб-порталу звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява ОСОБА_1 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області).

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області розглянуло заяву від 24 січня 2023 року ОСОБА_1 про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ГУ ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у зарахуванні певного стажу позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що 25 січня 2023 року позивачка звернулася на веб-портал Пенсійного фонду України з заявою про перехід на інший вид пенсії. Заява позивачки та додані до неї документи розглядалися ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 з 25 січня 2023 року було переведено на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% від розміру пенсії годувальника ОСОБА_2

01 жовтня 2017 року вступив в дію Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.

Згідно п.4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (далі Постанова 118) з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проведено із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за 2014, 2015, 2016 роки), у розмірі 1,14, збільшеного з 01 березня 2019 року на 1,17, з 01 травня 2020 року на 1,11 та з 01 березня 2021 року на 1,11 (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 = 6186,32 грн).

ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Донецькій області та з 21 січня 2013 року отримувала пенсію за віком.

Пенсія за віком ОСОБА_1 була призначена після набрання чинності Законом №1058 (01 січня 2004), відповідно її призначення відбувалося на підставі норм цього Закону.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021, при перерахунку пенсії позивача.

ОСОБА_2 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Донецькій області з 09 вересня 2008 року.

Для розрахунку пенсії по втраті годувальника, пенсія померлого годувальника ОСОБА_2 була обчислена з урахуванням страхового стажу 26 років 03 місяці 28 днів, пільговий стаж відсутній. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% становить 0,37667.

Заробітна плата розрахована за даними системи персоніфікованого обліку з 01 липня 2000 року по 31 липня 2012 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації 2,27498. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014-2016 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14=6186,32 грн.) роки складає 14073,75грн (6186,32грн х 2,27498). Розмір пенсії годувальника становить 5330,20грн. (14073,75*0,37667=5301,16 грн., доплата за понаднормовий стаж 29,04 грн.)

З огляду на вищезазначене, розмір пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 25 січня 2023 року становить 2665,10 грн. (5330,20 грн.*50%).

Записи трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 не містять відомостей про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається період роботи та інші відомості, що визначають пільговий характер роботи.

До заяви про перехід на інший вид пенсії позивачка додала довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії ОСОБА_2 №26/305 від 14.11.2022, №1-1169 від 02.11.202, №246 від 21.11.2022, №1969 від 30.11.2022, №1-1170 від 02.11.2022.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії були направлені на перевірку структурному підрозділу з конрольно-перевірочної роботи для здійснення перевірки достовірності даних зазначених в них. Після надходження актів перевірок, пенсійна справа Позивачки буде переглянута.

Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №200/1630/23. Витребувано від відповідача: належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про перехід позивачки з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, довідку про застраховану особу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за формою ок-5 у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження.

10 травня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є заява від 24 січня 2023 року про перерахунок пенсії перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка була опрацьована спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у зарахуванні певного стажу позивача, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року витребувано у ГУ ПФУ в Донецькій області: докази розгляду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяви ОСОБА_1 від 24 січня 2023 року про перерахунок пенсії перехід на пенсію по втраті годувальника рішення; копію рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у зарахуванні певного стажу.

На виконання ухвали суду від 15 травня 2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області 22 травня 2023 року надано пояснення, що управління не має можливості надати докази розгляду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяви ОСОБА_1 від 24 січня 2023 року про перерахунок пенсії перехід на пенсію по втраті годувальника, оскільки звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 № 339/35961 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Жадько С.В. U04001-ED050010) відповідно до історії операцій в підсистемі Призначення та виплата пенсій (ППВП).

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року залучено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 04094) до участі у справі №200/1630/23 у якості другого відповідача.

Ухвалою суд від 19 липня 2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області продовжено строк для надання відзиву на позовну заяву та витребуваних ухвалою суду від 19 червня 2023 року документів до 28 липня 2023 року включно.

26 липня 2023 року на адресу суду надійшов відзив та витребувані судом документи.

Правом надання відповіді на відзиви відповідно до ст.163 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не скористався.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , виданим 27 грудня 2000 року Відділом м. Українськ Селидівського МВ УМВС України у Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Донецькій області та з 21 січня 2013 року отримувала пенсію за віком.

25 січня 2023 року позивачка звернулася через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява позивачки та додані до неї документи відповідно до принципу екстериторіальності розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 з 25 січня 2023 року було переведено на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% від розміру пенсії годувальника ОСОБА_2

02 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду через веб-портал ПФУ із заявою щодо переходу на пенсію по втраті годувальника.

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області № 3071-2020/К-02/8-0500/23 від 03 березня 2023 року позивачку повідомлено, що: стаж годувальника розраховано відповідно до статті 24 Закону №1058, та складає 37 років 08місяців 12 днів, в тому числі додатковий стаж - 11 років 04 місяці 14 днів; під час розрахунку суми пенсії годувальника ОСОБА_2 (з якої була розрахована пенсія ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника) відповідач обрахував його середню заробітну плату в загальній сумі 14073,75 грн. (із розрахунку: 2,27498 - особистий коефіцієнт заробітної плати годувальника * 6186,32грн середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки); ОСОБА_1 призначено з 25 січня 2023 року пенсію у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2665,10 грн. (із розрахунку 50% від пенсії годувальника ОСОБА_2 5330,20 грн).

Вважаючи дії щодо: обрахунку стажу годувальника ОСОБА_2 за провідною шахтарською професією "прохідник" в загальній кількості 11 років 04 місяці 14 днів; розрахунку середньої заробітної плати годувальника ОСОБА_2 із застосуванням 6186,32 грн. середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки; розрахунку пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 в сумі 5330,20 грн. і як наслідок призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2665,10 грн. протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1 cт.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.02.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (яка визначає умови призначення пенсії за віком).

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника в незалежності від того, який вид пенсії він отримував за життя.

Як встановлено судом на підставі матеріалів пенсії справи позивача, остання отримувала пенсію за віком, а після смерті її чоловіка, позивач надала до Пенсійного фонду України 25 січня 2023 року заяву про перехід на пенсію по втраті годувальника, за наслідком розгляду якої позивачу призначено пенсію по втраті годувальника, виходячи із пенсії за віком ОСОБА_2 для обчислення якої використано середній заробіток за 2014-2016 роки.

Відповідачем у відзиві зазначено, що при обчисленні пенсії за віком позивача, яку вона отримувала до призначення їй пенсії по втраті годувальника, використовувався показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки. Такий самий показник використано і при обчисленні їй пенсії по втраті годувальника.

Водночас, такі твердження відповідача суд вважає безпідставними, оскільки за приписами ч. 1 ст. 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, виходячи із пенсії за віком померлого годувальника, а не пенсії за віком особи, яка звернулась за призначенням їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп ? Кс, де:П - розмір пенсії, у гривнях;Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 цього Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Таким чином, для обчислення пенсії за віком, у тому числі померлого годувальника (із якої в даному випадку обчислена пенсія позивача по втраті годувальника), застосовується заробітна плата (дохід), у формулі визначення якої використовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Звернення за призначенням пенсії у даному випадку відбулось 25 січня 2023 року, саме при розгляді цього звернення була обчислена пенсії за віком померлого годувальника.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Так, позивач не виказувала бажання щодо обчислення пенсії зі застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Підставами для використання при обчисленні позивачу спірної пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 року відповідач 2 визначив п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058.

Відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Водночас, у даному випадку не мав місце перерахунок пенсії, а пенсія за віком померлого годувальника була обчислена вперше за Законом № 1058 при розгляді відповідачем заяви позивача про перехід на пенсію по втраті годувальника від 25 січня 2020 року. Відтак посилання відповідача на норму п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 є безпідставними, а отже пенсія позивача обчислена відповідачем із помилковим застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 року, оскільки така заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії має бути використана за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто, у даному випадку за 2019-2022 роки.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача в частині визнання дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо здійсненого розрахунку середньої заробітної плати годувальника ОСОБА_2 із застосуванням 6186,32 грн середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки і як наслідок здійсненого розрахунку пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 в сумі 5330,20 грн та здійсненого розрахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2665,10 грн. та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити з 25 січня 2023 року перерахунок та виплату пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 з урахуванням при розрахунку пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2022 роки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо підтвердження права на розрахунок пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 у розмірі 80 відсотків його середньої заробітної плати (доходу) суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

ОСОБА_2 перебував на обліку ГУ ПФУ в Донецькій області з 09 вересня 2008 року як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах.

В матеріалах справи містяться наступні документи, що підтверджують факт роботи годувальника в умовах зайнятості повний робочий день в шахті на роботах, які входять до Списку № 1 за провідною шахтарською професією "прохідник" не менше 20 років: а саме; трудова книжка годувальника НОМЕР_2 , уточнюючі (пільгові) довідки роботодавців померлого ОСОБА_2 №26/305 від 14.11.2022, №1-1169 від 02.11.202, №246 від 21.11.2022, №1969 від 30.11.2022, №1-1170 від 02.11.2022.

Крім того, пенсійним органом проігноровано той факт, що ним було вже призначено годувальнику з 09 вересня 2008 року пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення" саме як шахтарю, який відпрацював не менше 20 років роботи за провідною шахтарською професією "прохідник".

У постанові від 20.11.2018 (справа №345/4616/16) Верховний Суд дійшов правового висновку, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1, а тому весь стаж роботи померлого годувальника за провідною шахтарською професією "прохідник" згідно записів його трудової книжки має бути зараховано до стажу роботи, який дає право на призначення/перерахунок пенсії відповідно до статей 1 та 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Позовні вимоги звернені до ГУ ПФУ в Донецькій області задоволенню не підлягають, оскільки управління не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у зарахуванні певного стажу позивача, а тому порушень прав відповідачем 1 по відношенню до позивача під час розгляду справи судом не встановлено.

Щодо аргументів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про те що довідки про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_2 №26/305 від 14.11.2022, №1-1169 від 02.11.202, №246 від 21.11.2022, №1969 від 30.11.2022, №1-1170 від 02.11.2022 для призначення пенсії були направлені на перевірку структурному підрозділу з конрольно-перевірочної роботи для здійснення перевірки достовірності даних зазначених в них і після надходження актів перевірок, пенсійна справа позивачки буде переглянута, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань щодо перерахунку пенсії.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що подані позивачем довідки №26/305 від 14.11.2022, №1-1169 від 02.11.202, №246 від 21.11.2022, №1969 від 30.11.2022, №1-1170 від 02.11.2022 містять усі необхідні відомості про характер роботи ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави їх не враховувати.

Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 у 2008 році було призначено пенсію за віком на пільгових умовах, і Пенсійним фондом було перевірено достовірність даних зазначених у трудовій книжці.

Підсумовуючи суд зазначає, що при розрахунку пенсії по втраті годувальника ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не було враховано вимоги діючого законодавства, з огляду на що позивачка має право на:

- зарахування до підземного за Списком № 1 стажу годувальника ОСОБА_2 усіх періодів його роботи за провідною шахтарською професією "прохідник" згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ;

- на розрахунок середньої заробітної плати годувальника ОСОБА_2 із застосуванням середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки;

- на розрахунок пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 (з якої має бути визначена її пенсія у разі втрати годувальника) у розмірі 80 відсотків його середньої заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

- права на здійснення перерахунку призначеної пенсії по втраті годувальника з урахуванням раніше виплачених сум з 25 січня 2023 року.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно норм статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Норми статті 245 КАС України визначають повноваження суду при вирішенні справи. Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Рішення суду, згідно положень статті 246 КАС України, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання учасників справи;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення. Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За подання цього позову позивачем сплачено судовий у розмірі 1073,60грн.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ: 1386610, місцезнаходження: площа Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Донецька область,84122), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 04094) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо: розрахунку підземного за Списком № 1 стажу годувальника ОСОБА_2 за провідною шахтарською професією "прохідник" в загальній кількості 11 років 04 місяці 14 днів; розрахунку середньої заробітної плати годувальника ОСОБА_2 із застосуванням 6186,32 грн середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки; розрахунку пенсії за віком годувальника ОСОБА_2 в сумі 5330,20 грн; здійсненого розрахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника в сумі 2665,10 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника з 25 січня 2023 року, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд.26, м. Дніпро, 04094) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 31 липня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов