Справа № 400/173/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/173/20

Головуючий в 1 інстанції: Фульга А.П.

Дата і місце ухвалення 06.02.2023р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області звернулась до суду першої інстанції з позовом до Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, в якому просило про застосування заходу реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення роботи та експлуатації будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 3, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 року задоволено позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Національний університет кораблебудування імені адмірала Макарова подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач посилався на те, що рішення суду не містить спростування позиції відповідача, мотивів прийнятого судом рішення, з посиланням на докази, що свідчить, на думку апелянта, про порушення судом принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Апелянт висловив незгоду із висновком суду про доведеність обставини щодо порушення відповідачем Правил пожежної безпеки в частині не виконання захисту території, будівель, споруд від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, із складанням відповідних актів, відповідно до вимог ДСТУ Б .2.5-38:2008 «Інженерне обладнання», встановлення глухих металевих грат на вікнах будівлі без можливості розкривання або знімання, допущення зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, зокрема не обладнання приміщень автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з підписанням актів.

Апелянт посилався на те, що Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 року № 1417 набули чинності 10.04.2015 р. При цьому норми щодо поширення зазначених Правил на обставини та відносини, які існували до набуття ними чинності у Правилах відсутні, окремого рішення контролюючим органом з даного питання на приймалось, правові висновки Верховного Суду з цього питання відсутні. Апелянт зазначає, що судом не надано оцінки доводу Відповідача про те, що будівлю було введено в експлуатацію у 1967 році, вимогам будівельних норм та пожежної безпеки (на дату введення в експлуатацію 1967р.) будівля відповідала в повній мірі, на підтвердження чого було складено Акт прийому будівлі, який серед інших членів комісії також підписувався представником органу пожежної безпеки.

Також апелянт зазначив, що будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», однак, відповідно до п. 1.1., 1.2 цього ДБН, його норми поширюються на нове будівництво, розширення, реконструкцію, технічне переоснащення, реставрацію, капітальний ремонт будинків і приміщень різного призначення. В даному випадку, як зазначає апелянт, позивачем не надано суду допустимих та належних доказів того, що відповідач здійснював будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, капітальний ремонт, зміну категорій приміщень та будинку навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 3, після 01.07.2015 року (дата набуття чинності ДБН).

Оскільки нормами ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» не передбачено поширення стандарту на будівлі, введені в експлуатацію раніше набуття стандартом чинності (з 01.07.2015р.), то й притягнення до відповідальності Відповідача за його порушення, на думку апелянта, є безпідставним.

Крім того, апелянт вказував на те, що ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» в частині не виконання захисту території, будівель, споруд від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів 01.11.2019 року скасовані, а тому необґрунтованими, на думку апелянта, є висновки про допущення відповідачем порушення вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008.

В апеляційній скарзі відповідач вказував на те, що Головне управління ДСНС обмежилось лише наданням Акту № 492, з якого неможливо встановити чи створюють виявлені порушення дійсну реальну загрозу життю та здоров`ю; визначити співмірність та обґрунтованість вимог позивача при застосуванні крайнього заходу забезпечення - заборони експлуатації об`єкту. Натомість відповідач надав докази того, що ним дійсно вживаються усі можливі заходи, спрямовані на усунення виявлених порушень, попередження, зупинення та припинення можливих надзвичайних ситуацій.

Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 року та постанови нове судове рішення про відмову у задоволенні позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області від 12 грудня 2019 року № 612, посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) № 479 від 19.12.2021 року, у період з 19.12.2019 року по 26.12.2019 року, посадовою особою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області було проведено перевірку додержання суб`єктом господарювання, Національним університетом кораблебудування імені адмірала Макарова, фактично розташованим за адресою: м. Миколаїв, вул. Центральна, 3, вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

За результатами зазначеної перевірки 26.12.2019 року складено акт №492, в якому зафіксовано порушення вимог Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014 року (далі - ППБУ), ДБН В.2.5-56:2014, ДБН В.1.1-7:2016, ДСТУ-Н CEN/TS та ін., частина з яких, як зазначає позивач, є особливо небезпечними оскільки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) Не виконано захист території, будівель, споруд від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, із складанням відповідних актів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-3 8:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» (порушено п. 1.21 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд.»);

2) З`єднування, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів, (допускається застосування скруток), у з`єднувальних коробах (порушено п. 1.6 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів);

3) З`єднування, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (допускається застосування скруток) у приміщеннях №424, бібліотеки та 3-ї сходової клітини (порушено п. 1.6 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів);

4) Допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж в приміщеннях нового навчального корпусу (порушено п. 1.8 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, улаштування та експлуатація тимчасових електромереж забороняється);

5) У актовому залі та на 3-й сходовій клітині допускається експлуатація світильників з лампами розжарення зі знятими ковпаками (розсіювачами) (порушено п. 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, забороняється підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи, обгортання електроламп і світильників папером, тканиною та іншими горючими матеріалами, експлуатація їх зі знятими ковпаками (розсіювачами);

6) Допускаються встановлення електророзеток, вимикачів у бібліотеці та у деканаті на 2-му поверсі на горючій основі (конструкції) без підкладання під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0.01 метра, (порушено п. 1.17 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, електророзетки, вимикачі, перемикачі та інші подібні апарати повинні встановлюватися на негорючі основи (конструкції) або з підкладанням під них суцільного негорючого матеріалу, що виступає за габарити апарата не менше ніж на 0.01 метра);

7) Допускається підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи на 3-й сходовій клітині (порушено п. 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, забороняється підвішування світильників безпосередньо на струмопровідні проводи, обгортання електроламп і світильників папером, тканиною та іншими горючими матеріалами, експлуатація їх зі знятими ковпаками (розсіювачами);

8) Допускається застосування для опалення приміщень нестандартного (саморобного) електронагрівального обладнання, зокрема, у кабінетах №236 та №239 через тимчасові електромережі із застосуванням скруток (порушено п. 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, забороняється використання побутових електронагрівальних приладів з порушенням встановлених їх виробником правил експлуатації та місцях (приміщеннях), де їх застосування заборонено, забороняється застосовування для опалення приміщень нестандартного (саморобного) електронагрівального обладнання);

9) Лінії живлення до побутових кондиціонерів, які встановлені приміщеннях не забезпечено автономними пристроями електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії (порушено п. 2.26 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, монтаж, підключення, прокладання мереж, улаштування електричного захисту на лініях, які живлять побутові кондиціонери, повинні проводитися відповідно до вимог інструкції виробника. Лінії живлення до кожного побутового кондиціонера, групи кондиціонерів необхідно забезпечувати автономним пристроєм електричного захисту незалежно від наявності захисту на загальній лінії, яка живить групу кондиціонерів);

10) Допускається встановлення глухих металевих грат на вікнах будівлі без можливості їх розкривання або знімання (порушено п. 2.16 розділу III ППБУ, відповідно до якого, у разі необхідності встановлення на вікнах приміщень, де перебувають люди, грат останні повинні розкриватися, розсуватися або зніматися. Під час перебування в цих приміщеннях людей грати мають бути відчинені (зняті);

11) Допускається замикання (блокування) евакуаційних дверей сходових клітин з правого та лівого боків на замок (порушено п. 2.37 розділу ІІІ ППБУ, відповідно до якого, не допускається забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються з середини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах);

12) Допускається замикання (блокування) евакуаційного виходу на замок з приміщень бібліотеки (порушено п. 2.37 розділу III ППБУ, відповідно до якого, не допускається забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються з середини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах);

13) Коридори, проходи, виходи з будівель не забезпечено евакуаційним освітленням, зокрема, на шляхах евакуації відсутні світлові покажчики напрямку руху (стрілки) і «ВИХІД» для швидкого пошуку евакуаційних виходів (порушено п. 2.32, п. 2.23 розділу III ППБУ, відповідно до якого, світлові покажчики вихід необхідно постійно утримувати справними);

14) Не надано показники щодо пожежної небезпеки матеріалів, які застосовуються для облицювання стелі на сходовій клітині з технічного поверху на 4 поверх (порушено п. 9 розділу II, п. 2.23 розділу III ППБУ, відповідно до яких, забороняється застосування у будівництві й на виробництві матеріалів та речовин, на які відсутні показники щодо пожежної небезпеки та застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки);

15) Наявний пожежний щит на території не забезпечено у повному обсязі такими комплектами: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт. (порушено п. 3.11 розділу V ППБУ);

16) Приміщення будівлі не забезпечені необхідною кількістю первинних засобів пожежогасіння, вогнегасниками (порушено п. 3.6 розділу V ППБУ, відповідно до якого, територія підприємств, будинки, споруди, приміщення, технологічні установки повинні бути забезпечені первинними засобами пожежогасіння);

17) Не проведено технічне обслуговування наявних вогнегасників відповідно до вимог наказу МВС від 15.01.2018 № 25 «Про затвердження Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників» (порушено п. 3.17 розділу V ППБУ, відповідно до якого, технічне обслуговування вогнегасників повинно здійснюватися відповідно до Правил експлуатації вогнегасників);

18) Під час експлуатації об`єкту допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, зокрема всі приміщення будівель на об`єкті не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з підписанням актів (Акт прийняття монтажних робіт, Акт введення в експлуатацію та перевірки, Акт прийняття) (порушено п. 1.2 розділу V ППБУ, відповідно до якого, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»).

У зв`язку з виявленими порушеннями, визначеними в акті перевірки, які є такими, що впливають на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним позовом про застосування заходів реагування.

В подальшому, в ході розгляду справи, відповідачем до суду були надані докази часткового усунення виявлених в ході проведення перевірки порушень, визначених в акті перевірки від 26.12.2019 року № 492. Так, до суду були надані акти перевірки від 23.09.2020 року № 171 та від 22.01.2021 року № 19, складені Заводським районним відділом у м. Миколаїв Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області.

Як вбачається з акту від 22.01.2021 року № 19, неусунутими відповідачем залишились три порушення, а саме:

1. не виконано захист території, будівель, споруд від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, із складанням відповідних актів, відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання» (порушено п. 1.21 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавко захисту будівель і споруд»).

2. допускається встановлення глухих металевих грат на вікнах будівлі без можливості їх розкривання або знімання (порушено п. 2.16 розділу III ППБУ, відповідно до якого, у разі необхідності встановлення на вікнах приміщень, де перебувають люди, останні повинні розкриватися, розсуватися або зніматися. Під час перебування в цих приміщеннях людей грати мають бути відчинені (зняті).

3. під час експлуатації об`єкту допускається зниження рівня пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, зокрема всі приміщення будівель на об`єкті не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з підписанням актів (Акт прийняття монтажних робіт, Акт введення в експлуатацію та перевірки, Акт прийняття), (порушено п. 1.2 розділу V ППБУ, відповідно до якого, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених позивачем під час перевірки порушень вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, враховуючи ненадання відповідачем доказів усунення всіх виявлених порушень, наявні підстави для зупинення роботи та експлуатації будівлі навчального корпусу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДСНС України у Миколаївській області щодо вжиття заходів реагування, з огляду на наступне:

Згідно ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Частина 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.

При цьому, повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2 ст. 70 КЦЗ України).

Таким чином, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області наділено правом звернення до суду з позовом про вжиття заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств та об`єктів.

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, позивач посилався на те, що виявлені в ході проведення перевірки порушення, зазначені в акті перевірки, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей, а їх не усунення несе ризик виникнення надзвичайної ситуації або пожежі, у зв`язку з чим зазначав про необхідність вжиття відповідних заходів реагування.

Досліджуючи наведені Головним управлінням ДСНС України у Миколаївській області підстави для звернення з позовом про застосування заходів реагування, колегія суддів враховує, що таке звернення обумовлено, перш за все, наявністю загрози життю та здоров`ю людей до усунення відповідачем порушень пожежної безпеки.

Як вже зазначалось вище, в ході проведення посадовими особами ГУ ДСНС України у Миколаївській області перевірки Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, було встановлено порушення пожежної та техногенної безпеки, більшість з яких в подальшому була усунена відповідачем, однак у повному обсязі порушення не усунуті.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ГУ ДСНС України у Миколаївській області, відповідач посилався на безпідставність висновків позивача про допущення Університетом порушень пожежної безпеки.

Так, в апеляційній скарзі апелянт вказував на те, що позивач безпідставно дійшов висновку, що в порушення вимог ДБН В.2.5-56:2014 Національним університетом кораблебудування імені адмірала Макарова не обладнано приміщення будівель на об`єкті автоматичною пожежною сигналізацією, з огляду на те, що, на думку апелянта, норми вказаного ДБН, а також Правил пожежної безпеки не поширюються на виниклі правовідносини, оскільки будівлі начального корпусу введені в експлуатацію ще у 1967 році, тобто ще до набрання чинності даним актами, а після набрання ними чинності будь-якого нового будівництва чи реконструкції не здійснювалось.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне:

Згідно п. 1.2 розділу V Правил пожежної безпеки, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

В свою чергу, пунктом 5.2 ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" (в редакції зі зміною № 1) встановлено, що у разі неможливості на діючих об`єктах здійснити підтримання експлуатаційної придатності (забезпечити працездатність) СПЗ (системи протипожежного захисту) в проектних межах, що були чинні на той час, технічне переоснащення СПЗ виконуються відповідно до цих норм.

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697, та є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах. Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (п. 1, 2 Розділу І Правил).

Пунктами 4, 5 Розділу І Правил встановлено, що пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж. Особи, відповідальні за забезпечення пожежної безпеки на підприємствах та об`єктах, їх права та обов`язки визначаються відповідно до законодавства.

Кодексом цивільного захисту передбачений обов`язок власника та керівника суб`єкта господарювання забезпечити пожежну безпеку (ст. 55 КЦЗ).

Слід зазначити, що Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 року № 1417, встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення іншого нерухомого майна, що експлуатуються.

Правилами пожежної безпеки в Україні передбачено, що будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту. Правила пожежної безпеки в Україні містять бланкетну норму, в якій зазначено, що обладнання системи протипожежного захисту повинно відповідати нормам ДБН.

Відтак, спеціальними нормами, чинними на час перевірки, встановлено обов`язок для відповідача забезпечити пожежну безпеку будинку, приміщення та споруди, які повинні бути обладнанні системами протипожежного захисту.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми ДБН В.2.5-56:2014, які вступили в силу 01.07.2015 року, оскільки об`єкт введений в експлуатацію 1967 році, з огляду на те, що дія нормативного акту в часі починається з моменту набрання ним чинності.

Так, Кодекс цивільного захисту прийнятий 02.10.2012 року та набрав чинності з моменту опублікування 21.11.2012 року в офіційному виданні газеті Голос України; Правила пожежної безпеки набрали чинності з моменту державної реєстрації 10.04.2015 року.

Слід зазначити, що з моменту набрання чинності норми права вона є обов`язковою для виконання. Ніяких застережень Кодекс цивільного захисту, Правила пожежної безпеки та норми ДБН стосовно того, що вони не розповсюджуються на будівлі, які побудовані до прийняття цих норм не містить.

Що стосується посилань на безпідставність висновків позивача про порушення, що виразилось у невиконанні захисту територій, будівель, споруд від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, із складанням відповідних актів., відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блисковкозахисту будівель і споруд», з огляду на те, що ДСТУ Б В.2.5-38:2008 Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд втратили чинність, колегія суддів зазначає наступне.

Загальними вимогами пожежної безпеки до інженерного обладнання п. 1.21 розділу IV ППБУ передбачено, що захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд». Дійсно, наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 16.10.2019 року № 313 було скасовано з 01 листопада 2019 року чинність національного стандарту ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд (IEC 62305:2006, NEQ)».

Однак вказане, на думку суду, не свідчить про скасування обов`язку здійснювати захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, встановленого Правилами пожежної безпеки, за умови наявності інших діючих стандартів, зокрема, ДСТУ EN 62305-1:2012, ДСТУ IEC 62305-2:2012, ДСТУ EN 62305-3:2012, ДСТУ EN 62305-4:2012, які діють з 01.08.2012 року.

Доказів забезпечення захисту території, будівель та споруд від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів відповідачем не надано.

Таким чином, станом на момент розгляду даної справи в суді першої інстанції та ухвалення судом рішення, відповідачем не було надано доказів повного усунення виявлених порушень, встановлених в акті від 26.12.2019 року № 492. При цьому, станом і на момент розгляду справи апеляційним судом докази усунення відповідачем виявлених порушень відсутні.

Колегія судів звертає увагу на те, що згідно вимог пункту 24 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно вимог пункту 25 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров`ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Також розділом 4 Класифікатору надзвичайних ситуацій ДК 019:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 року № 457, встановлено, що надзвичайна ситуація техногенного характеру це порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об`єкті на ній або на водному об`єкті унаслідок транспортної аварії (катастрофи), пожежі, вибуху, аварії з викиданням (загрозою викидання) небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин, раптового руйнування споруд; аварії в електроенергетичних системах, системах життєзабезпечення, системах телекомунікацій, на очисних спорудах, у системах нафтогазового промислового комплексу, гідродинамічних аварій тощо.

Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з вимогами пункту 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

З аналізу вказаних приписів чинного законодавства вбачається, що настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) та з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

В даному випадку обґрунтованими є доводи позивача про те, що не усунення виявлених перевіркою порушень прямо впливає на ризик виникнення надзвичайної ситуації, аварії чи пожежі, що спричинить загрозу життю і здоров`ю людей, оскільки наявність вказаних порушень впливає на забезпечення безпеки роботи об`єкту, безпеки студентів та співробітників навчального закладу у відповідності з вимогами протипожежних норм, техногенної безпеки та цивільного захисту; а також на своєчасність виявлення надзвичайної ситуації, пожежі, на ліквідацію пожежі, надзвичайної ситуації та ліквідацію її наслідків, на своєчасну евакуації людей та їх захист від наслідків пожежі, надзвичайної ситуації.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 55 КЦЗ України діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях. Забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Колегія суддів враховує, що захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації об`єкта є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Не усунені відповідачем порушення є, на думку колегії суддів, суттєвими та створюють серйозну небезпеку, з огляду на те, що, зокрема, відсутність належно обладнаної системи пожежного захисту, яка має на меті, в тому числі, раннє виявлення пожежі та подавання сигналу тривоги може призвести до сповільнення процесу евакуації людей при пожежі та пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей.

Інші порушення також безпосередньо впливають на загрозу виникнення пожежі, оскільки можуть спровокувати її виникнення, а також впливають на швидкість евакуації людей з приміщень тощо.

Тобто вказані порушення не є формальними, а стосуються наявності у відповідача порушень, які можуть призвести до займання і відсутності необхідної системи заходів для уникнення пожежі, забезпечення своєчасного її виявлення та гасіння, попередження людей про небезпеку.

Колегія суддів приходить до висновку, що виявлені порушення вимог пожежної безпеки Національним університетом кораблебудування імені Адмірала Макарова створюють реальну загрозу життю та здоров`ю, а їх не усунення може призвести до невиправних наслідків - до загибелі людей або ж нанесенню шкоди їх здоров`ю.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що навіть наявність одного неусуненого порушення з виявлених Головним управлінням ДСНС у Миколаївській області під час проведення перевірки відповідача, може призвести до тяжких наслідків.

Як вже зазначалось вище, станом на момент розгляду справи, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували повне усунення порушень, встановлених актом перевірки.

Щодо пропорційності заходу реагування, який просить застосувати позивач, слід зазначити, що забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівняні з інтересом використання приміщення, навіть в освітній діяльності. Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про співмірність заходу реагування, який просить вжити позивач наслідкам його застосування.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.

Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення суб`єктом господарювання виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на об`єкті підвищеної небезпеки.

Також такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.02.2019 року у справі №810/2400/18 (провадження №К/9901/67046/18).

З огляду на все вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для вжиття заходів реагування, шляхом повного зупинення роботи та експлуатації будівлі навчального корпусу, розташованого за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 3, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції про задоволення позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, належить до категорії справ незначної складності, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308,311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.В. Бойко
Судді О.А. Шевчук А.Г. Федусик