Справа № 160/18906/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 липня 2023 р. Справа № 160/18906/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про відмову в призначенні допомоги №356/11.07.2023 заявнику ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25.01.2023 року та прийняти обгрунтоване рішення, за результатами їх розгляду;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради призначити та виплатити з 01.01.2023 року ОСОБА_1 компенсацію за соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи з інвалідністю 1 А групи з дитинства;

Також позивачі просять суд зобов`язати Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі, якщо відсутні підстави, в тому числі, для відмови у відкритті провадження.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено наступне.

Згідно наявної інформації в КП Діловодство спеціалізованого суду, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року у справі №160/4089/23 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано повідомлення №48/26.01.2023 Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 26.01.2023 року, прийняте за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 25.01.2023 року;

- зобов`язано Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 25.01.2023 року та прийняти обгрунтоване рішення, за результатами їх розгляду;

- в іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року у справі №160/4089/23 сторонами не оскаржувалось в апеляційному порядку та набрало законної сили 12.06.2023 року.

Як зазначили позивачі у позовної заяві, 20.06.2023 року відповідачу поштою була надіслана заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в якій позивачі просили відповідача виконати рішення Дніпропетровського адміністративного суду від 08.05.2023 року по справі № 160/4089/23, повторно розглянути заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 25 січня 2023 року, та прийняти обгрунтоване рішення, за результатами їх розгляду.

Також за змістом позовної заяви вбачається, що не виконавши судове рішення відповідач видав повідомлення про відмову в призначенні допомоги № 356/11.07.2023 та відмовив у призначенні ОСОБА_1 компенсації за соціальні послуги на непрофесійній основі так як на особу з інвалідністю призначена та виплачується допомога на догляд згідно Закону України «Про психіатричну допомогу».

При цьому, судом у справі №160/4089/23 було встановлено, що відповідно до п. 17 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затверджений Постановою КМУ № 859 від 23.09.2020 року (далі - Порядок №859) рішення уповноваженого органу про відмову у призначенні компенсації може бути оскаржено у визначеному законодавством порядку. Однак, відповідачем у порушення вимог Порядку №859 прийнято повідомлення, яким проінформовано позивачів про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають спеціальні послуги на непрофесійній основі, так як у інваліда є опікун, призначений рішенням суду.

Тобто в мотивувальній частині рішення суду від 08.05.2023 року у справі №160/4089/23 чітко вказано, що відповідач повинен був замість повідомлення, яким проінформовано позивачів про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають спеціальні послуги на непрофесійній основі - прийняти обгрунтоване рішення за результатом розгляду заяв позивачів.

При цьому, з поданої позивачами позовної заяви в даній справі вбачається, що відповідач не виконав рішення суду від 08.05.2023 року у справі №160/4089/23 та не прийняв обгрунтоване рішення за результатами розгляду заяв позивачів, а знову надав повідомлення, яким проінформовано позивачів про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають спеціальні послуги на непрофесійній основі.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що відповідач не виконав рішення суду Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 року у справі №160/4089/23 в частині прийняття обгрунтованого рішення за результатами розгляду заяв позивачів.

Враховуючи вищенаведене, на переконання судді, позивачі звернулися до суду з приводу неналежного виконання судового рішення від 08.05.2023 року у справі №160/4089/23.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

При цьому суддя зазначає, що норми статтей 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів апелянта шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суддя зазначає, що з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет позову у даній справі, суддя дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення.

Таким чином, оскільки в даній справі новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, а тому позивач повинен звернутись до суду в рамках адміністративної справи №160/4089/23 із заявою в порядку статті 382 або 383 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо:у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1статті 170 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/18906/23 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання протиправним та скасування повідомлення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна