Справа № 480/3859/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року Справа № 480/3859/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Воловика С.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу № 480/3859/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач, військова частина) у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 70 000, 00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за весь період знаходження на стаціонарному лікуванні, починаючи з червня 2022 року;

- зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити позивачу передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 додаткову винагороду в сумі 70 000, 00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць за весь період знаходження на стаціонарному лікуванні, починаючи з червня 2022 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок отримання поранення під час проходження служби за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення та виконання бойового завдання у складі угруповання Об`єднаних сил в населеному пункті Рубіжне, Луганської області, з 07.03.2022 по теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я.

Позивач зауважив на тому, що з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, відповідач зобов`язаний сплачувати йому збільшену до 100 000, 00 грн. додаткову винагороду за весь час проходження стаціонарного лікування після отриманого у бойових діях, безпосередньо пов`язаних із захистом Батьківщини, поранення. Втім, фактично, виплата такої винагороди здійснювалася військовою частиною лише по червень 2022 року, а потім, незважаючи на продовження стаціонарного лікування отриманого поранення, її нарахування і виплату протиправно припинено.

Крім того, ОСОБА_1 звернув увагу на те, що посилання відповідача на приписи наказу командувача Національної гвардії України № 89 від 29.03.2022 не можуть враховуватись, оскільки право на отримання збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди за весь час стаціонарного лікування після отриманого поранення встановлено безпосередньо постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, а згаданий наказ не зареєстрований у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою суду від 28.04.2023, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/3859/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, військова частина у відзиві зазначила, що дійсно, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 передбачено виплату додаткової винагороди на підставі наказу командира (начальника), проте, порядок і умови виплати такої винагороди визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, відповідно до наказу командувача Національної гвардії України № 89 від 29.03.2022, виплата додаткової винагороди збільшеної до 100 000, 00 грн. здійснюється зокрема військовослужбовцям які брали участь у бойових діях або заходах та отримали поранення за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого.

Оскільки позивач безперервно знаходився на стаціонарному лікуванні з моменту отримання поранення та по 14.07.2022, йому здійснювалась виплата збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди. У зв`язку з тим, що з 15.07.2022 ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків, виплата збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди була припинена.

За таких обставин, військова частина вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 06.07.2023 позивача зобов`язано надати докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд зазначає таке.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023 та № 254/2023 від 01.05.2023, строк дії воєнного часу продовжувався.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України № 400 від 01.04.2022 до постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими пункт 1 цієї постанови доповнено абзацами такого змісту:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла);.

Пунктом 2 постанови КМУ № 400 від 01.04.2022 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Згодом, постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022 до постанови № 168 від 28.02.2022 були внесені зміни, згідно з якими цю постанову доповнено пунктом 21 такого змісту:

21. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів..

Пунктом 2 постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у військовослужбовців Національної гвардії України виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень щомісячно, а у тих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів виникло право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Також, право на отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди виникло, зокрема, і у військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Водночас, право визначати конкретні порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, надано керівниками відповідних міністерств і державних органів. Втім, таке право у керівників відповідних міністерств і державних органів виникло лише з дати набрання чинності постановою КМУ № 793 від 07.07.2022, а саме: з 19.07.2022.

Разом з цим, з метою врегулювання порядку і умов виплати згаданої додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, командувачем Національної гвардії України 29.03.2022 прийнято наказ № 89, яким затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України та Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Пунктом 7 зазначеної Інструкції передбачено, що додаткова винагорода у розмірі 100 000, 00 грн. також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але не більше періодів дії воєнного стану.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами суд зазначає, що як убачається з матеріалів справи, 06.03.2022 о 17 годині 25 хвилин військовослужбовець роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на ділянці місцевості передової лінії оборони ЗСУ біля населеного пункту Рубіжне Луганської області, а саме: на ділянці доріг у напрямку села Варварівка та села Кудряшівка, під час виконання бойового завдання в зоні проведення бойових дій, внаслідок мінометного обстрілу військ держави-терориста російської федерації, отримав поранення розрив м`яких тканин нижньої щелепи, травматична ампутація 2/3 нижньої щелепи (а.с. 11-15).

Після отримання вказаного поранення, позивача було доставлено до Рубіжанської центральної районної лікарні, а з 07.03.2022 по 30.03.2022 він знаходився на стаціонарному лікуванні у комунальному підприємстві «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, з 31.03.2022 по 06.04.2022 на стаціонарному лікуванні у «Військово-медичному клінічному центрі Західного Регіону» м. Львів, з 06.04.2022 по 11.05.2022 на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» м. Львів, з 16.05.2022 по 26.06.2022 на стаціонарному лікуванні у державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України в Сумській області» м. Суми та з 26.06.2022 по 14.07.2022 на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві « 1-ше територіальне медичне об`єднання м. Львова» (а.с. 37).

У зв`язку із завершенням стаціонарного лікування, 15.07.2022 командиру роти оперативного призначення (на БТР) старшому лейтенанту ОСОБА_2 подано рапорт про те, що ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 36).

Втім, 08.08.2022 позивач був направлений на стаціонарне лікування отриманого поранення до комунального некомерційного підприємства « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», під час якого йому проведено ряд операцій. 02.11.2022 ОСОБА_1 був виписаний зі стаціонару, втім, через ускладнення, у період з 04.11.2022 по 05.12.2022 продовжив стаціонарне лікування у державній установі «ТМО МВС України по Сумській області» (а.с. 51-52).

З 06.12.2023 по 22.03.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні наслідків перенесеної мінно-вибухової тяжкої поєднаної краніо-лицьової травми у комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня», а у період з 23.03.2023 по 13.05.2023 у ДУ «ТМО МВС України по Сумській області» (а.с. 53-55).

Після цього, ОСОБА_1 був направлений на стаціонарне лікування до КНП ТМКШЛД м. Тернопіль, де перебував з 14.05.2023 по 26.05.2023. У період з 26.05.2023 по 04.07.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві « 1 територіальне медичне об`єднання м. Львова», звідки був виписаний для продовження стаціонарного лікування за місцем проживання у КП ТМЛШМД м. Тернопіль (а.с. 56-62).

Зі змісту виписок із медичних карток амбулаторного хворого судом встановлено, що у період з 06.03.2022 по 14.07.2022 та з 08.08.2022 по 04.07.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні наслідків отриманої 06.03.2022 під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом України мінно-вибухової тяжкої поєднаної краніо-лицьової травми, багатоуламкового перелому з дефектом нижньої щелепи праворуч, травматичного видалення під`язичної кістки, двох лицьових язичних вен.

За таких обставин, з огляду на приписи абзацу 5 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, суд робить висновок про те, що позивач має право на отримання збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди за час проходження стаціонарного лікування у закладах охорони здоров`я, зокрема, за період з 06.03.2022 по 14.07.2022 та за період з 08.08.2022 по 04.07.2023.

Разом з цим, доводи відповідача щодо наявності такого права лише у період з 06.03.2022 по 14.07.2022, оскільки стаціонарне лікування отриманого ОСОБА_1 поранення (травми) переривалось у період з 15.07.2022 по 08.08.2022, а пунктом 7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України № 89 від 29.03.2022 (а.с. 39-40), передбачено виплату збільшеної додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України виключно за час безперервного стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (травми), суд не приймає до уваги, оскільки наказ про затвердження згаданої Інструкції прийнято 29.03.2022, а право керівників відповідних міністерств і державних органів (в тому числі і командувача Національної гвардії України) врегульовувати питання виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, виникло лише 19.07.2022, тобто, з моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022.

Отже, на переконання суду, оскільки наказ № 89 від 29.03.2022 про врегулювання питання виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, прийнято командувачем Національної гвардії України в той час, коли таке право не було встановлено законодавством, правові підстави для застосування цього наказу до спірних правовідносин відсутні.

Крім того, суд звертає увагу на те, що телеологічне тлумачення приписів пункту 7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України № 89 від 29.03.2022 (а.с. 39-40) у системному зв`язку з приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, дає підстави дійти висновку про те, що військовослужбовці, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво) під час безпосередньої участі у бойових діях та захисті України, мають право на збільшену до 100 000, 00 грн. додаткову винагороди за весь час перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) наслідків такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Тобто, виникнення вказаного права у військовослужбовців Національної гвардії України, зумовлено настанням двох фактів отримання поранення (контузії, травми, каліцтва) під час безпосередньої участі у бойових діях та захисті України, а також стаціонарне лікування наслідків такого поранення (контузії, травми, каліцтва). Сам по собі факт припинення стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а потім його продовження в силу об`єктивних причин (ускладнення після завершення лікування тощо), не можуть бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди у тих періодах, коли військовослужбовець знаходився на стаціонарному лікуванні.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 отримував збільшену до 100 000, 00 грн. додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України, зокрема, у період з березня по 15 липня 2022 року (а.с. 16), а у період з 08.08.2022 (дата продовження стаціонарного лікування отриманого 06.03.2022 поранення) по 04.07.2023 (дата виписки зі стаціонарного лікування для його продовження за місцем проживання), згадана збільшена до 100 000, 00 грн. додаткова винагорода йому не виплачувалась.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що бездіяльність військової частини, яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати позивачу збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за період його знаходження на стаціонарному лікуванні наслідків отриманого 06.03.2022 поранення (травми), починаючи з 08.08.2022, не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, є протиправною, а позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000, 00 грн. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період стаціонарного лікування наслідків отриманого 06.03.2022 поранення (травми), починаючи з 08.08.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_3 ) збільшену до 100 000, 00 грн. додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, за весь час стаціонарного лікування наслідків отриманого 06.03.2022 поранення (травми), починаючи з 08.08.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик