Справа № 346/3416/23
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/3416/23
Провадження № 2-а/346/57/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Кривюк Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яким просив скасувати постанову серії БАА № 975167 від 19 червня 2023 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 510 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с.1-2).

Постанова була накладена за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, через порушення ним правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, передбачених п.9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, зокрема у зв`язку із тим, що позивач перевозив вантаж - дизельне паливо, що належить до категорії небезпечних, без погодженого маршруту руху транспортного засобу (а.с.4,30).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29 червня 2023 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 06 липня 2023 року на 10 годину (а.с.15), однак відклав його на 01.08.2023 року, з метою реалізації права відповідача подати відзив на позов (а.с.20).

Також, з власної ініціативи, суд зобов`язав відповідача надати до суду копію відеозапису події з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції, яка відбулась за участю позивача (а.с.15). Проте, відповідач повідомив, що такого запису надати не може (а.с.24-32).

У судове засідання сторони не з`явились, причин своєї неявки не повідомили. Позивач просив розглянути справу без його участі, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог.

За таких обставин, а також в силу положень частини 4 статті 229 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. Він не порушував п.9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, який вимагає погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки, оскільки дизельне паливо, яке він перевозив, не відноситься до вантажів підвищеної небезпеки, згідно з главою 1.10 додатка А до ДОПНВ (Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів).

Аргументи відповідача. Інспектор здійснив перевірку дотримання позивачем правил перевезення небезпечного вантажу, яким є дизельне паливо, і з`ясував, що у порушення пункту 9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, позивач не мав погодженого маршруту руху транспортного засобу із цим вантажем, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.132-1 КУпАП, а тому інспектор правомірно прийняв постанову про накладення на позивача штрафу і вона не підлягає скасуванню. Крім того, згідно з п.22.5. Правил дорожнього руху, дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС від 24 вересня 2008 року про внутрішнє перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері, які передбачають, що позивач також повинен мати свідоцтво про підготовку водія для перевезення небезпечних вантажів, а він його не мав, що підтверджує порушення ним дорожнього перевезення небезпечних вантажів (п.22.5. ПДР).

Оцінка суду щодо фактів.

19 червня 2023 року, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), у якості водія ТОВ "Трейд Вест Транс", керував транспортним засобом, автомобілем, марки: DAF, моделі: FT XF-105 (номерний знак: НОМЕР_2 ) у с.Смодна Косівського району Івано-Франківської області, здійснюючи вантажне перевезення дизельного палива (а.с.1-2,4,5-8,10-12).

Однак він був зупинений при виконанні службових обов`язків поліцейським СРПП Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Романюком В.Я, який вважаючи, що ОСОБА_1 повинен був мати погоджений маршрут руху транспортного засобу, оскільки перевозив дизельне паливо, що належить до категорії небезпечних вантажів (але такого маршруту не мав) склав відносно нього постанову серії БАА №975167 від 19.06.2023 року, якою визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 510 гривень, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п.9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів (а.с. 24-29,4,30).

Проте вважаючи, що в його діях відсутній склад правопорушення, зазначеного у постанові, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області (а.с.1-13).

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі поліцейського, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 132-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 510 гривень, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 п.9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів (а.с. 24-29,4,30).

Положеннями частини 1 статті 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, є адміністративним правопорушенням та тягне за собою адміністративну відповідальність.

А положеннями пункту 9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів передбачено, що при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: 1) при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки, - погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом поліції в паперовій або за наявності технічної можливості в електронній формі, зразок якого наведено в додатку 1 до цих Правил.

Отже, адміністративним правопорушенням за порушення вказаного правила (бо саме за порушення вказаного правила відповідач склав постанову (а.с.4,30), а не за порушення п.22.5. Правил дорожнього руху, як було вказано у відзиві на позов, через відсутність у позивача свідоцтва про підготовку водія) являється відсутність погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, але не усіх небезпечних вантажів, а тільки тих, які є вантажами підвищеної небезпеки.

А ними, з огляду на положення п.7 вказаних Правил, являються тільки такі небезпечні вантажі (що можуть бути використані не за призначенням, а в терористичних цілях та відповідно призвести до тяжких наслідків, зокрема масової загибелі людей або великих руйнувань), перелік яких визначається згідно з главою 1.10 додатка А до ДОПНВ (Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів).

І цей перелік вантажів підвищеної небезпеки, наведено у п.1.10.3.1.2. глави 1.10 додатку А до ДОПНВ, але він має 18 позицій, що відповідають певним підкласам певного класу, і дизельне паливо, само по собі, тобто незалежно від його кількості та групи пакування, не входить у цей перелік.

Отже, відповідач повинен був встановити належність дизельного палива, яке перевозив позивач, до конкретної позиції цієї таблиці, зважаючи на його кількість та групу пакування, і надати докази цього, аби стверджувати, що позивач дійсно порушив вказане вище правило щодо необхідності мати погодженний маршрут руху для перевезення такого вантажу.

Але суд констатує, що відповідач не надав суду жодних, передбачених статтею 251 КУпАП доказів, на підтвердження того, що позивач 19 червня 2023 року дійсно перевозив дизельне паливо, яке згідно з п.1.10.3.1.2. глави 1.10 додатку А до ДОПНВ дійсно відносилось до переліку вантажів підвищеної небезпеки. Немає відомостей про це і у постанові.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 1 статті 132-1 КУпАП, у вигляді порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, зокрема п. 9.1. Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

Суд не може ставитись серйозно до аргументів відповідача про те, що позивач порушив п.22.5. Правил дорожнього руху, оскільки не мав свідоцтва про підготовкку водія для перевезення небезпечних вантажів, оскільки постанова, яку оскаржує позивач не містить відомостей про те, що саме за це вона була винесена.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінка суду щодо позовних вимог.

Отже, оскільки відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача 19 червня 2023 року складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови (серії БАА №975167) від 19.06.2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Оцінка і висновок суду щодо судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок (а.с.3), за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, як це визначено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову (серії БАА №975167) від 19 червня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 1 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

За рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (місцезнаходження юридичної особи: 76000, м.Івано-Франківськ, вулиця Української Перемоги, 15; ідентифікаційний код юридичної особи: 40108798) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок, сплачений ним 27 червня 2023 року, квитанція №214628827, через АТ "Райффайзен Банк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя Коваленко Д. С.