Справа № 620/6595/23
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року Чернігів Справа № 620/6595/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Соя Плюс» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Соя Плюс» (далі ТОВ «Еко Соя Плюс») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі ГУДПС у Чернігівській області), у якому просить визнати незаконним і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 16.05.2023 №4.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що висновки, викладені в акті перевірки, не відповідають дійсності, оскільки позивачем були надані до перевірки всі необхідні первинні документи, які в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій, тому відсутні будь-які підстави для виключення зі складу податкового кредиту сум які були витрачені на придбання товарів, що використовуються у господарській діяльності позивача. Зазначає, що дії позивача стосовно віднесення сум податкового кредиту були правомірними, адже господарські операції були реальними та підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами. Вказує, що поданою декларацією з ПДВ та зареєстрованими постачальниками позивача податковими накладними підтверджується право ТОВ «Еко Соя Плюс» на податковий кредит у розмірі 99405,00 грн, а тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд ухвалою від 05.06.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та пояснив, що за результатами камеральної перевірки встановлено порушення ТОВ «Еко Соя Плюс» вимог Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2023 року, а саме: в порушення вимог пункту 200.4, 200.7, 200.8, 200.9, 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, завищено суму бюджетного відшкодування, у зв`язку з чим перевіркою відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ, заявленого ТОВ «Еко Соя Плюс» в податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2023 року. З урахуванням викладеного, Головне управління ДПС у Чернігівській області вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та відповідає нормам податкового законодавства. Крім того, представник відповідача заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу та вважає не співмірними з заявленими вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ТОВ «Еко Соя Плюс» зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Основним видом господарської діяльності товариства є 10.41 виробництво олії та тваринних жирів. Позивач зареєстрований платником податку на додану вартість.

16.03.2023 ТОВ «Еко Соя Плюс» зареєструвало податкову декларацію з податку на додану вартість № та подало заяву про бюджетне відшкодування ПДВ на суму 99405,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області відповідно до пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, у порядку, встановленому статтею 76 глави 8 розділу ІІ Кодексу, з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» проведено камеральну перевірку достовірності нарахування ТОВ «Еко Соя Плюс» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2023 року, за результатами якої складено акт від 18.04.2023 № 3975/Ж5/25-01-04-04-02/40142870 (а.с.17-24).

Згідно з висновком, викладеного в акті, під час перевірки було встановлено порушення ТОВ «Еко Соя Плюс» податкового законодавства, а саме: пп.200.4, 200.7, 200.8, 200.9, 200.14 ст.200 Податкового кодексу України, розділу ІІІ, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 із змінами і доповненнями, позивачу відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99405,00 грн по декларації за лютий 2023 року.

На підставі вищезазначеного акту про результати камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В3» від 16.05.2023 №4, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 99405,00 грн. (а.с.26).

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з таких джерел права.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (п.200.8 ст.200 Податкового кодексу України).

Згідно із п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом 1 п.76.3 ст.76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п.200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Наслідком встановлення контролюючим органом невідповідності суми бюджетного відшкодування, заявленої платником податку у податковій декларації, є прийняття податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до матеріалів справи ТОВ «Еко Соя Плюс» до Головного управління ДПС у Чернігівській області подало податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2023 року, згідно якої від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду становить 99405,00 грн, сума задекларованого бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку складає 99405,00 грн.

Так, причиною виникнення від`ємного значення, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у лютому 2023 року є включення до складу податкового кредиту сум ПДВ з придбання на митній території України комбікорму-мучки горохової кормової в мішках по 35 кг, автотранспортних послуг, послуг суборенди приміщення та прилеглої території, послуг по митному оформленню в режимі ЕК на 1 код товару та заповненням ТТН, кабелю та вивезення за межі митної території України продукції власного виробництва макухи соєвої за нульовою ставкою ПДВ.

Для підтвердження зазначених у податковій звітності даних Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Еко Соя Плюс» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за лютий 2023 року.

Вказаною перевіркою встановлено завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99405,00 грн. та платнику податку відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99405,00 грн.

При цьому, зі змісту зазначеного акту неможливо достовірно встановити, які саме факти та/або обставини діяльності позивача стали підставою для таких висновків та якими доказами вони підтверджується.

В акті перевірки зазначено, що за результатами камеральної перевірки не можливо в повному обсязі дослідити реальність здійснення підприємством фінансово-господарських операцій, правильною декларування платником таких операцій у складі податкових зобов`язань та податкового кредиту, зберігання, транспортування, наявність основних засобів, за рахунок яких сформовано суми від`ємного значення, у тому числі заявленого до відшкодування.

Однак такі висновки відповідача є помилковими, оскільки фінансово-господарські документи, які не були і не могли бути досліджені під час проведення камеральної перевірки оформлені в повній відповідності з вимогами діючого законодавства, повністю відповідають формі, яка дає можливість у повній мірі встановити об`єми поставлених товарів та наданих послуг, свідчать про належне виконання сторонами покладених на них обов`язків.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, за придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно із п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно із п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених п.189.9 ст.189 цього Кодексу).

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги наявність всіх необхідних первинних документів щодо фінансово-господарських взаємовідносин із вищевказаними контрагентами, в тому числі податкових накладних, оформлених та зареєстрованих у повній відповідності з чинним законодавством, актів виконаних робіт, видаткових накладних, платіжних доручень та ТТН, платник податків мав повне право на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту і відповідно до бюджетного відшкодування.

Крім того, із наданих суду доказів встановлено, що 25.10.2016 між позивачем та нерезидентом AGROTREND OU укладено контракт №25102016-3UА (зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами) про поставку макухи соєвої.

Додатковою угодою від 10.01.2018 №3 до контракту сторонами погоджено додавати за необхідності до складу соєвої макухи комбікорм, мучку горохову кормову, висівки пшеничні, люпин, відходи кукурудзи, крейду, вітаміни, барвники. Найменування товару, асортимент, кількість та ціна мали б зазначатись у специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту.

Факт придбання мучки горохової підтверджується договором від 20.02.2017 №55 з ПВТП «ДЖІ-ЕН-ЕЛ», копіями видаткових накладних, ТТН, рахунків на оплату, платіжних доручень та податкових накладних, долучених до матеріалів справи.

Також 01.01.2021 між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір суборенди №01/01-2021, згідно якого позивач бере у тимчасове володіння та користування частину об`єкту нерухомості. Факт виконання договору суборенди підтверджується рахунком на оплату та податковою накладною.

До того ж 01.01.2029 між ТОВ «Еко Соя Плюс» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №1-01/2019 про надання послуг перевезення вантажів, факт виконання якого підтверджується рахунком на оплату, товарно-транспортними накладними.

Також 01.01.2023 між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір суборенди №01/01-2023, згідно якого позивач бере у тимчасове володіння та користування частину об`єкту нерухомості. Факт виконання договору суборенди підтверджується рахунком на оплату та податковою накладною.

01.08.2022 між позивачем та ТОВ «Брокерська контора «Агроенергопостач» укладено договір-доручення №503 про надання послуг з декларування товарів, виконання якого підтверджується рахунками на оплату, актами, податковими накладними. Також, 30.01.2023 позивачем придбано кабель у ТОВ «Чернігівторг». 10.01.2023 позивачем придбано перемикач у ФОП ОСОБА_2

05.04.2021 між позивачем та Фермерським господарством «Родина Агро» укладено договір №05/04-01 щодо закупівлі сої. Згідно вказаного договору позивачу було відвантажено 25,040 тон. 01.01.2021 між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу №01/01-2021 про закупівлю сої. Згідно вказаного договору позивачу відвантажено сою у кількості 13 тон.

При цьому, оскільки продавець перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи, неплатником ПДВ операції щодо придбання сої у лютому 2023 року не були відображені в ЄРПН.

Позивач у лютому 2023 року здійснив експорт макухи соєвої на адресу Agrotrend OU, що підтверджується інвойсами, CMR та вантажно-митними деклараціями.

Відповідно до пп. «а» п.195.1.1 ст.195 Податкового кодексу України експортна операція оподатковується ПДВ за ставкою 0%, у зв`язку із чим товариство склало податкові накладні за наслідком вищеназваних експортних операцій за правилом першої події.

Таким чином, матеріалами справи повністю спростовуються доводи відповідача щодо відсутності придбання товарів для їх подальшого експорту.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що податковим органом було незаконно встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99405,00 грн та відмовлено позивачу в отриманні бюджетного відшкодування в сумі 99405,00 грн.

Крім того, відповідно до положень ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним п.2, 3 ч.1 та п.10 ч.2 ст.5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні».

Згідно із ст.76 Податкового кодексу України камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до приписів п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом 1 п.76.3 ст.76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п.200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

З аналізу наведених норм податкового законодавства можна зробити висновок, що камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, установлених у п.75.1 ст.75 Кодексу, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу.

Отже, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування в платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення всіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Разом з тим, зважаючи на вимоги наведених норм права, вбачається відсутність у відповідача повноважень під час проведення камеральної перевірки досліджувати господарсько-правові взаємовідносини платника з його контрагентами, первинні господарські документи бухгалтерського обліку, тощо, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку із чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки.

Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності, а також своєчасність та повнота сплати податків під час камеральної перевірки не здійснюються.

Водночас, реальність вчинених платником правочинів та повнота/правильність їх відображення у податковій звітності, що були основою відображених у звітності цифр, в тому числі заявленої до відшкодування суми ПДВ, якраз може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок у порядку, передбаченому ст.77, 78 Податкового кодексу України, а ніяк не камеральної перевірки.

Відтак, суд констатує, що зроблені відповідачем у межах камеральної перевірки висновки є безпідставними та суперечать законодавству з питань оподаткування.

Про необґрунтованість висновків перевірки, в даному випадку свідчить те, що в межах проведеної камеральної перевірки відповідач не мав права досліджувати господарсько-правові взаємовідносини позивача з його контрагентами, надавати оцінку укладеним правочинам та робити висновки про реальність/існування тих чи інших правочинів, а відтак робити висновки про правильність та достовірність відображення підприємством податкових зобов`язань та податкового кредиту, а тим більше обґрунтовувати такі висновки тим, що це неможливо, оскільки ТОВ «Еко Соя Плюс» не подало до ГУДПС у Чернігівській області відомостей та пояснень про руйнування, пошкодження та втрату майна.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та має бути скасованим.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009 та від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).

Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.

За змістом ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Також, за змістом ч.9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір надання правової (професійної правничої) допомоги від 04.05.2023, додаткову угоду від 25.05.2023 №2, ордер на надання правничої (правової) допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2023, платіжна інструкція від 08.06.2023 №320. Відповідно до наданих суду документів, всього виконано роботи на суму 7300,00 грн.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціну позову, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача всієї суми витрат на правничу допомогу в сумі 7300,00 грн.

Заперечення відповідача, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, судом не приймаються до уваги, в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Крім того, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача мають бути стягнуті судові витрати в загальній сумі 9984,00 грн. (7300,00 грн. правнича допомога, 2684,00 грн. судовий збір).

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Соя Плюс» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області від 16.05.2023 №4.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Соя Плюс» судові витрати в сумі 9984,00 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко Соя Плюс» (вул. Шевченка, буд. 20-Б, с. Новоселівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15502, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області (код ЄДРПОУ ВП 44094124, вул. Реміснича, буд. 11, м. Чернігів, 14000).

Повне рішення суду складено 01.08.2023.

Суддя Л.О. Житняк