Справа № 420/1230/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1230/23

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 16.03.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за період служби з 14 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 додаткові доплати з 14 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року, передбачені постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що за час проходження служби на займаній посаді за період з 14 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року йому не було здійснено доплату відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, що підтверджується копіями розрахунку доплати поліцейському за період з 01.01.2021 р. по 30.09.2022 р. та інформаційною довідкою №15108/41/5-2022 від 28.10.2022 р. безпідставно мотивуючи таку невиплатою відсутністю коштів.

Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову зазначивши, що Департамент патрульної поліції вчинив всі залежні від нього дії, щодо здійснення додаткової доплати у зв`язку із забезпеченням життєдіяльності населення, в межах виділених коштів. Відповідач також зауважив, що позивач не залучався до заходів, які передбачені Постановою №375, а отже відсутні підстави для нарахування йому додаткової доплати до грошового забезпечення за службу в особливих умовах, відповідно до Постанови №375 з 24.02.2022 р. по 31.012022 р., що підтверджує довідкою від 08.02.2023 р. №252/41/23-2023. Крім того, фінансування для здійснення вищевказаної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції до Департаменту патрульної поліції не надходило.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за період служби з 14 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 . Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 додаткові доплати з 14 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року, передбачені постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач Департамент патрульної поліції подав на зазначене судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував наявні у справі докази, які свідчать про відсутність виділених бюджетних асигнувань на виплати саме доплати, передбаченої постановою №375 від 29.04.2020р. про нарахування та виплату якої просить позивач у позові за спірний період. Апелянт зауважив, що фінансування для здійснення вищевказаної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції в період з 01.01.2021 по 31.01.2022р. було передбачено за січень, лютий 2021р. у звозу із чим позивачу було здійснено виплату відповідних коштів за січень 2021 року у сумі 3896,64грн., за лютий в сумі 2116,45 грн. Фінансування для здійснення вищевказаної доплати поліцейським Департаменту патрульної поліції за інші періоди до Департаменту не надходило. Посилаючись на Постанови №302 та постанови №375 апелянт вказує також, що не є розпорядником коштів та не має повноважень щодо прийняття рішень чи подання звернень про виділення таких коштів.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про необґрунтованість та помилковість доводів апелянта, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення без змін зокрема мотивуючи тим, що доводи апеляційної скарги є несуттєвими і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права, не спростовують висновків суду.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції по теперішній час, на посаді поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, що підтверджується довідкою від 28.09.2022 року.

Відповідно до розрахунку доплати поліцейському взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, старшому сержанту поліції ОСОБА_1 , який забезпечував правопорядок та безпеку громадян та внаслідок виконання своїх службових обов`язків мав безпосередній контакт з населенням у період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 за період з 01.01.2021 по 30.09.2022 року, останньому виплачено доплату у липні 2021 року за січень 2021 року (24 дні) та за лютий 2021 (12 днів) у сумі 3896,64 грн. та 2116,45 грн. відповідно.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину) передбаченої постановою КМУ від 29.04.2020р. №375 за період з 14.02.2021р. по 31.01.2022р., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності у спірних правовідносинах.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Як визначено п.4 ч.10 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 94 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин, який в подальшому відповідними постановами кабінету Міністрів України продовжувався та тривав у період спірних правовідносин.

Надалі постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами) установлено з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

29.04.2020р. Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №375 (далі - Постанова № 375), якою врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) (п.2 Постанови №375).

Пунктом 5 Постанови № 375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Аналізуючи зазначені норми постанови від 29 квітня 2020 року № 375, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підставою для отримання доплати є сукупність таких умов: особа є поліцейським та забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів враховує, що механізм використання коштів державного бюджету за програмами , зокрема: ««Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками» визначає Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я, затверджений Постановою КМ України від 10.06.2020р. №845.

На виконання пункту 4 Постанови №375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

З матеріалів справи судовою колегією встановлено, що ОСОБА_1 з 14.03.2019 року по теперішній час працює на посаді поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, що підтверджується довідкою від 28.09.2022 року.

Посадовою інструкцією поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції №4/1 від 05.01.2016 року, встановлено, що основними завданнями позивача, крім інших, є:

безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

надання невідкладної допомоги, зокрема, домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

затримання осіб на підставах і в порядку, передбаченому законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках) до підрозділів Національної поліції України та/або до суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції ґрунтовно зазначив, що посада, яку займає позивач, відповідає встановленим зазначеною вище постановою КМУ критеріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням.

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховано та виплачено доплату за COVID-19: за січень 2021 року (24 дні) та за лютий 2021 (12 днів) у сумі 3896,64 грн. та 2116,45 грн. відповідно (виплачено у липні 2021 року).

У іншій періоди після лютого 2021 року і впродовж до 31.01.2022р. відповідач не виплачував позивачу доплату. При цьому доказів того, що у періоди з березня 2021 року, умови служби позивача відрізнялись від умов служби за період, у який позивачу нараховано та виплачено додаткову доплату за Постановою №375 відповідач не надав, та матеріали справи таких доказів не містять.

Колегія суддів в контексті викладеного також приймає до уваги, що відповідач в свою чергу не заперечує право позивача на такі доплати у вказаний період, тобто відповідач не спростував наявності права у позивача на такі доплати, а також ту обставину, що така доплата виплачувалась позивачу з серпня 2020 року по листопад 2020 року, з січня 2021 року по лютий 2021 року, а потім її виплата була припинена.

Водночас, як на підставу для відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та правомірності своїх дій у спірних правовідносинах, апелянт посилається виключно на відсутність фінансування витрат на виплату додаткової доплати до грошового забезпечення, передбаченої Постановою від 29 квітня 2020 року № 375.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами Департаменту патрульної поліції, адже умови, за яких встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення), визначені в п.п. 1, 2 постанови від 29 квітня 2020 року № 375, та в даному випадку наявність таких доводиться матеріалами справи.

Посилання на відсутність фінансування для здійснення відповідних доплат є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постанові від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21.

Суд першої інстанції також ґрунтовно врахував у даному випадку висновки викладені у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційного Суду України в яких він вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини у п. 23 рішення від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

У цій справі Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, зазначивши, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що невиконання державним органом своїх зобов`язань через ненадходження коштів від головного розпорядника не ґрунтується на вимогах закону та є безпідставними в силу того, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою.

Такі висновки викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 820/660/17, від 26 квітня 2023 року у справі № 420/19450/21.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд також оцінює критично й посилання відповідача в апеляційній скарзі на листи за вих.№ 15108/41/5-2022 від 28.10.2022р. та вих.№ 3608/41/5-2023 від 27.02.2023р. в якості доведення відсутності у нього відповідного фінансування для виплати позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення передбаченої постановою №375.

Позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність законних підстав для задоволення позовних вимог про бездіяльність Департаменту патрульної поліції по не нарахуванню та невиплаті додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину), передбаченої постановою КМУ №375 від 29.04.2020 року за період служби з 14 лютого 2021 року по 31 січня 2022 року поліцейському взводу №2 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 із зобов`язанням відповідача, з метою ефективного способу захисту, який забезпечить поновлення порушеного права, нарахувати та виплатити на користь позивача такі кошти.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвим, не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи, та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Колегія суддів підтверджує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі №420/1230/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М. Градовський