Справа № 560/3022/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3022/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

01 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови про накладення штрафу від 15.02.2023 року ВП № 69221551,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року позивач, Головне управління ДПС у Хмельницькій області, звернулося до суду з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило скасувати постанову від 15.02.2023 ВП № 69221551, винесену відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення на Головне управління ДПС у Хмельницькій області штрафу на користь держави в сумі 5100 грн.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 16.03.2023 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що станом на момент розгляду цієї справи, рішення суду від 08 січня 2019 року по справі № 560/3705/18 не виконано у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом, а саме: не внесено до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми 66413,00 грн., бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2015 року на користь приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН".

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на адресу Головного управління ДПС у Хмельницькій області 22.02.2023 вх. № 3063/5 надійшла постанова від 15.02.2023 ВП № 69221551 відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 560/3705/18 від 15.09.2021 щодо невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/3705/18, згідно якої накрадено на боржника, Головне управління ДПС у Хмельницькій області (44070171) штраф на користь держави у розмірі 5100 грн. та зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Зазначає, що з 01.01.2016 ПАТ «Геберіт Керамік Продакшн» перейшов на облік до Офісу Великих платників податків. Особова справа та акт камеральної перевірки щодо підтвердження бюджетного відшкодування в сумі 66413 грн в січні 2016 року було передано до контролюючого органу, на обліку якого перебував суб`єкт господарювання (офіс ВПП). Отже, ПАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" у 2016 - 2017 рр., в період формування Реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування перебувало на обліку в Офісі великих платників податків ДФС України.

Вказує, що невідшкодований залишок сум ПДВ по декларації за листопад 2015 року ПАТ «Геберіт Керамік Продакшн» підлягав відображенню у Тимчасовому реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, проте, на сьогодні відсутній дієвий механізм роботи Тимчасового реєстру. Позивач систематично письмово звертався до ДПС України для вирішення питання щодо виконання вказаного рішення суду, а тому відсутні підстави для накладення штрафу державним виконавцем при його примусовому виконанні, оскільки вони є поважними.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті справи та не заперечував про розгляд справи в порядку письмового провадження, а тому колегія суддів апеляційної інстанції прийняла рішення про перехід розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №69221551 з виконання виконавчого листа, виданого 15.09.2021 Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі №560/3705/18.

Державним виконавцем 13.06.2022 на підставі заяви стягувана та виконавчого листа відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження за вих. №№10952,10954,10955 від 13.06.2022 направлено рекомендованим листом на адресу Головного управління ДПС у Хмельницькій області та отримано боржником 20.06.2022.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області у липні 2022 року звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за участю третьої особи ТОВ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКІПН", в якому просило визнати протиправними та скасувати: - постанову ВП № 69221551 від 13 червня 2022 року про відкриття виконавчого провадження, - постанову ВП № 69221551 від 13 червня 2022 року про стягнення виконавчого збору, - постанову ВП №69221551 від 13 червня 2022 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №69221551 від 13 червня 2022 року.

30 серпня 2022 року рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/6934/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вимогою державного виконавця від 01.02.2023 повторно зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом.

Станом на 15.02.2023 рішення суду по справі №560/3705/18 не виконано у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом, про що складено акт державного виконавця.

Державним виконавцем 15.02.2023 за невиконання рішення суду винесено постанову №69221551 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., як на боржника юридичну особу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зокрема, частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із вимогами пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами пункту 1 статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений статтею 63 Закону №1404.

Згідно цієї статті Закону №1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 Закону №1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року по cправі № 560/3705/18 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, яка полягає в не внесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми 66 413 (шістдесят шість тисяч чотириста тринадцять) гривень 00 коп., бюджетного відшкодування ПрАТ "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" за листопад 2015 року та зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми 66 413 (шістдесят шість тисяч чотириста тринадцять) гривень 00 коп., бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2015 року на користь приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН".

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Хмельницькій області залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року - без змін.

Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що приватним акціонерним товариством "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН" подано до Славутської ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2015 року, у рядку 23.2 якої визначено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 2291125,00 грн, разом із заявою про повернення бюджетного відшкодування, розрахунком суми бюджетного відшкодування, розшифровкою податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів та іншими додатками.

За результатами камеральної перевірки за листопад 2015 року податковим органом сформовано довідку від 06.01.2016 №4/15/32285199 та складено висновок, яким встановлено, що підприємством сформовано у листопаді 2015 податковий кредит за рахунок операцій із контрагентом ФОП ОСОБА_1 , сума податкового кредиту сформована за рахунок даного контрагента 66413,00 грн, що становить 0,99 % загальної суми податкового кредиту. Взаємовідносини з вказаним контрагентом потребують дослідження при проведенні документальної перевірки.

Контролюючим органом не виконано обов`язку щодо подання висновку із зазначенням суми бюджетного відшкодування у встановлені ПК України строки, що призвело до неперерахування (невідшкодування) позивачу відповідної суми бюджетного відшкодування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок №26), який набрав чинності 01 квітня 2017 року.

Зазначеною Постановою передбачено, що до набрання чинності Порядком, бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 01 січня 2017 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку №26, у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому, органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними податковими органами податкових декларацій з податку на додану вартість або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість, передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Разом з тим, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

У разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Тобто, бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, а саме зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Отже, з 01 квітня 2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення податковим органом в Реєстрі інформації про її узгодження, а тому після набрання чинності Порядком, тобто з 01 квітня 2017, контролюючий орган зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства до таких сум податкового органу для перерахування на рахунки платника податку, а тому твердження позивача стосовно того, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру, є на думку суду безпідставними.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, саме ГУ ДФС у Хмельницькій області як контролюючий орган (ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.11.2021 замінено боржника його правонаступником ГУ ДПС у Хмельницькій області), в даному випадку, є відповідальним за відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформації щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Натомість, станом на момент розгляду цієї справи, рішення суду від 08 січня 2019 року по справі № 560/3705/18 не виконано у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом, а саме: не внесено до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми 66413,00 грн., бюджетного відшкодування податку на додану вартість за листопад 2015 року на користь приватного акціонерного товариства "ГЕБЕРІТ КЕРАМІК ПРОДАКШН".

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами, та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскаржувана постанова від 15.02.2023 ВП № 69221551, прийнята головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Секретою Олегом Миколайовичем про накладення на Головне управління ДПС у Хмельницькій області штрафу на користь держави в сумі 5100 грн. є правомірною, а відповідач під час її винесення діяв у спосіб та в межах наданих йому повноважень встановлених чинним законодавством України.

Отже, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Також, скаржником не надано доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.