Справа № 420/8834/20
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8834/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо:

- зупинення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року;

- встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) грудень 2015 року;

- зобов`язати відповідача:

- встановити місяць обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року лише січень 2008 року;

- нарахувати та виплатити позивачу належну індексацію грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року, застосувавши місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовим місяцем) лише січень 2008 року.

Ухвалами суду від 16.09.2020 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; від 21.10.2020 року: залучено до участі у справі другого відповідача.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- позивач в період з 31.10.2008 по 01.10.2019 проходив військову службу в управлінні Південного оперативного командування, яке в лютому 2015 року було переформовано (реорганізовано) в управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та йому було присвоєно умовне найменування військова частина НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31.12.2014 № Д-322/1/46дск від 21.07.2016 № 8225;

- наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 27.09.2019 № 398 позивач був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2019 № 239 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення;

- в період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 з грудня 2015 року по лютий 2018 року відповідачем не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення;

- індексація грошового забезпечення не була виплачена і при виключенні позивача із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2019 № 61/4096 та листом військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 № 1/3470;

- позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити позивачу не виплачену індексацію грошового забезпечення. Але, листом військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 № 1/3470, позивачу було відмовлено та зазначено, що фінансування на виплату індексації грошового забезпечення в визначений період не проводилась;

- військовою частиною НОМЕР_1 виплата індексації грошового забезпечення була зупинена на підставі вказівок директора Департаменту Фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2 та від 10.02.2016 № 248/3/9/1/108;

- дію Закону України «Про індексацію грошових доходів» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі Закон 1282-ХІІ) та дію «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078) не було призупинено чи скасовано;

- тобто, відповідач вчинив дії щодо виконання вимог, викладених в роз`ясненнях Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2 та від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2 про зупинення виплати індексації грошового забезпечення до окремого роз`яснення, яке повністю суперечить правовим актам вищої юридичної сили, а саме Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078, тобто вчинив неправомірні дії;

- Законом № 1282-XII та Порядком № 1078 чітко визначено правила та порядок проведення індексації грошових доходів населення, який поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання;

- посадові оклади військовослужбовців Збройних Сил України збільшувались з 01.01.2008 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 та з 01.03.2018 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704;

- місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовим місяцем) для всіх військовослужбовців Збройних Сил України (не залежно від того, коли військовослужбовець прийнятий на військову службу, коли перемістився на посаду з більшим посадовим окладом, коли присвоєне чергове військове звання або встановлені різні надбавки та доплати і премії) буде місяць, наступний за місяцем, в якому відбулося підвищення посадових окладів для військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України;

- зазначене вище узгоджується з позицією Міністерства соціальної політики України та Міністерства оборони України, що підтверджується роз`ясненням Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 48/0/66-17 та роз`ясненням Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 11.04.2019 № 248/2839, які додані до позовної заяви та в яких зазначено, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад;

- Міністерство соціальної політики у листі від 29.12.2017 № 122/0/66-17 зазначає, що посадові оклади військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 року. Також даний факт підтверджує і лист директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 31.01.2018 № 248/3/8/85, в якому зазначено, що Міністерство оборони України зверталось до Міністерства соціальної політики для надання роз`яснень з порядку виплати індексації грошового забезпечення, на що Міністерство соціальної політики повідомило, що базовим місяцем для нарахування індексації є січень 2008 року;

- відповідно до правового висновку Верховного Суду від 30.06.2020 по справі № 380/2597/20: «Базовий місяць це місяць підвищення тарифних ставок (окладів), незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.»;

- таким чином базовими місяцями для обчислення позивачу індексації є січень 2008 року.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач військова частина НОМЕР_1 , вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України (вхідний від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17) механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає;

- у межах наявного фінансового ресурсу Міністерства оборони за січень 2016 лютий 2018 року, фінансування витрат на індексацію грошового забезпечення військовослужбовців не здійснювалось;

- виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не проводилась, підстав для її нарахування і виплати за вказаний період не було (не має);

- в березні 2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Прогрошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, в якому відбувається підвищення посадових окладів);

- виходячи з аналізу поняття «дискреційні повноваження», питання щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2018 року, яке позивач зазначив у своєму адміністративному позові, належить саме до повноважень відповідача.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач військова частина НОМЕР_2 , вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав:

- відповідно до п. 1.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (№ 638/15329), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, роз`яснення з питань застосування норм цієї Інструкції та інших нормативно-правових актів з питань виплати грошового забезпечення надаються директором Департаменту фінансів Міністерства оборони України та іншими посадовими особами в межах їх компетенції відповідно до законодавства України;

- так, відповідно до пункту 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 4 січня 2016 року № 248/3/9/1/2 (далі Роз`яснення), у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення, що також має своє підтвердження у роз`ясненнях Мінсоцполітики щодо відсутності механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди, а саме: роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 78/0/66-17; роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 № 10685/0/14-15/10 (на вих. № 248/3/9/3/202 від 08.07.2015);

- лише в роз`ясненні Департаменту фінансів № 248/1485 від 26.03.2018 було зазначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року. Також зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було;

- крім того, у зв`язку з дією особливого періоду та в результаті необхідності утримання понаднормової чисельності військовослужбовців, збільшення розмірів грошового забезпечення в Міноборони уже в жовтні 2016 року не було забезпечено фінансовим ресурсом для виплати особовому складу грошового забезпечення, винагороди за безпосередню участь в антитерористичної операції;

- командування військової частини НОМЕР_2 діяло відповідно до вимог чинного законодавства. Отже бездіяльність військової частини НОМЕР_2 не є протиправною, як це зазначає позивач;

- березень 2018 року став базовим місяцем при розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, а тому позивачу з 01.03.2018 індексація грошового забезпечення виплачувалась відповідно до вимог чинного законодавства;

- відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2019 № 239 позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач із даним наказом погодився та станом на теперішній час відомостей щодо його оскарження немає;

- військову частину НОМЕР_1 було зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 з 01.01.2020 року згідно з розпорядженням тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.12.2019 № 116/14/1/1515 та розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2019 № 1/7493;

- військова частина НОМЕР_2 не мала жодних правових відносин з позивачем, оскільки останній не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 було зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 тільки з 01.01.2020 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2019 року № 239 (а.с.19), наказано, зокрема:

- підполковника ОСОБА_1 , начальника групи пожежної безпеки відділу безпеки військової служби, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 вересня 2019 року № 398 у запас за підпунктом «а» (по закінченню терміну контракту), відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 1 жовтня 2019 року вважати таким, що справи та посаду здав і направлений для зарахуванння на військовий облік до Суворівського районного центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси;

- з 1 жовтня 2019 року виключити із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення;

- вислуга років у Збройних Силах станом на 27.09.2019 становить: календарна 25 років;

- виплатити одноразову грошову допомогу при звільнені, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (25 календарних років) в розмірі 249834 гривень 38 копійок;

- щорічна основна відпустка за 2019 рік використана частково в кількості 05 діб, грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік отримав;

- відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 40 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік в розмірі 26649 гривень 00 копійок;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за 2019 рік не отримав;

- підстава: витяг з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 вересня 2019 року № 398, рапорт про здачу справ та посади підполковника ОСОБА_1 (вх. № 12931 від 01.10.2019).

Листом від 30.06.2020 року № 1/3470 (а.с.31, 66) відповідач військова частина НОМЕР_1 на звернення позивача від 11.06.2020 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по жовтень 2019 року (а.с.64-65) повідомив позивачу наступне:

- правила індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі Порядок);

- відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення;

- відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 6 Порядку, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів;

- зазначене підтверджено роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 № 252/10/136-16, вхідний від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17;

- у межах наявного фінансового ресурсу Міністерства оборони за грудень 2015 лютий 2018 року фінансування витрат на індексацію грошового забезпечення військовослужбовців не здійснювалось;

- водночас, відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України вхідний 08.08.2017 року № 13700/з та від 08.08.2017 року № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати грошового забезпечення за попередні періоди немає;

- враховуючи викладене, виплата індексації грошового забезпечення за період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року не проводилась, підстав для її нарахування і виплати за вказаний період немає;

- відповідно до Порядку в місяці, в якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), індекс споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків;

- тобто місяцем обчислення споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення для всіх військовослужбовців буде місяць, наступний за місяцем, в якому відбулося підвищення посадових окладів для військовослужбовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України;

- ураховуючи, що в березні 2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у військовослужбовців посадові оклади збільшилися, обчислення індексу для проведення індексації розраховується з квітня 2018 року (місяця, наступного за місяцем, в якому відбувається підвищення посадових окладів). В зв`язку з цим, березень 2018 року є базовим місяцем для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення;

- відповідно до встановленого базового місяця, протягом 2018 року лише в грудні 2018 року величина індексу споживчих цін за попередні місяці (наростаючим підсумком) перевищила поріг індексації 103% та сума індексації становила 71 грн. 08 коп., тому, з 01.03.2018 по 01.10.2019 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в повному розмірі. (Довідка про нараховану та виплачену індексацію за період з березня 2018 року по жовтень 2019 року від 26.06.2020 за вихідним військової частини НОМЕР_2 № 1477 додається);

Довідково. Військова частина НОМЕР_1 вела самостійне фінансове господарство по 31.12.2019. В зв`язку з організаційними заходами в Збройних Силах України, відповідно до рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2019 року № 39140, військова частина НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 з 01.01.2020;

- щодо надання довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з січня 2015 року по дату звільнення жовтень 2019 року (відповідно до додатку 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17.04.2008 року № 248/6/С/468-Д);

- відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 248/3/6/855 форму довідки, доведеною листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17.04.2008 № 248/6/С/468-Д, вважати такою, що не застосовується для військовослужбовців, звільнених з військової служби (виключених зі списків військової частини) починаючи з 1 березня 2018 року;

- при виключені зі списків особового складу частини позивачу було надано довідку для обчислення пенсії за встановленою формою, визначеною листом листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 248/3/6/855.

Згідно зі змістом довідки військової частини НОМЕР_2 від 15.10.2020 р. № 2537 (а.с.63), наданої на виконання ухвали суду відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 , щодо виплати індексації позивачу за період перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (а.с.63), згідно з даними якої щодо кожного місяця усього зазначеного періоду, зокрема:

- базовий місяць грудень 2014 р.;

- коеф.індексації 0,00%;

- сума індексації 0,00 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо зупинення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року та встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) грудень 2015 року, позивач звернувся до суду із вищенаведеними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем також надано копії, зокрема (а.с.16-18, 21-30):

- витягу з послужного списку позивача;

- витягу із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 27 вересня 2019 року № 398, згідно з яким, зокрема, позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту;

- листів Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 4 січня 2016 року № 248/3/9/1/2, від 10.02.2016 року № 248/3/9/1/108, від 26.03.2018 року № 248/1485, від 11 квітня 2019 року № 248/2839, від 25.07.2019 року № 0290/П-1094/1013;

- листів Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року № 48/0/66-17, від 29.12.2017 року № 122/0/66-17;

- довідки військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2019 р. № 61/4096 щодо виплати індексації підполковнику ОСОБА_1 за період перебування на грошовому забезпеченні у військовій частини НОМЕР_1 з 01.08.2015 року по 31.12.2017 року, згідно зі змістом якої, зокрема:

Місяць Фактично виплачено у 2015 р.

коеф. сума базовий місяць

індексації індексації, грн.

серпень 2015 р. 40,1 448,42 грудень 2014 р.

вересень 2015 р. 40,1 552,58 грудень 2014 р.

жовтень 2015 р. 40,1 552,58 грудень 2014 р.

листопад 2015 р. 40,1 552,58 грудень 2014 р.

грудень 2015 р. база 0,00 грудень 2015 р.

Також у цій довідці зазначено, що за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року індексація не виплачувалась.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній до 01.01.2022 року), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній з 01.01.2022 року), суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі встановлених судом обставин справи, вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позиція відповідачів зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, з таких підстав.

Спірні правовідносини склалися стосовно дій відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо: - зупинення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року; - встановлення місяця обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача (базовий місяць) грудень 2015 року.

З наданих відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 на виконання ухвали суду документів, а саме з: листа-відповіді військової частини НОМЕР_3 30.06.2020 року № 1/3470 на звернення позивача від 11.06.2020 року щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по жовтень 2019 року; довідки військової частини НОМЕР_2 від 15.10.2020 р. № 2537 щодо виплати індексації позивачу за період перебування на грошовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, вбачається, зокрема, що індексація грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року позивачу не нарахована та не виплачена, із визначенням базового місяця грудень 2014 р.

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Згідно зі статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі Закон № 2017-III), з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 цього ж Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами статті 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.

У первинній редакції частина перша статті 4 цього Закону передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Надалі до цієї норми були внесені зміни Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01 січня 2016 року.

Тож з 01 січня 2016 року за правилами частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Інші положення статті 4 цього Закону з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.

Зокрема, частина друга статті 4 Закону № 1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 6 Закону № 1282-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону № 1282-XII, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 установлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.

Абзаци 2, 4 пункту 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій статті 2 Закону № 1282-XII.

Так, абзац 2 пункту 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку № 1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Пункт 5 Порядку № 1078 застосовується з 01 грудня 2015 року у новій редакції на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Так, відповідно до абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзац 2 пункту 5 Порядку № 1078 передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Згідно з абзацом 3 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

За змістом абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 визначає, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Також у новій редакції на підставі постанови Уряду № 1013 був викладений пункт 10-2 Порядку № 1078, згідно з приписами якого для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Насамперед слід зауважити, що Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, містив поняття «базовий місяць». Так, базовим місяцем уважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.

Приміром, абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01 грудня 2015 року, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 пункту 10-1 Порядку № 1078 у тій же редакції визначав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

У свою чергу, пункт 10-2 Порядку № 1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Тобто, до 01 грудня 2015 року новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

На вказані особливості попереднього правового регулювання Верховний Суд звертав увагу в пункті 45 постанови від 19 травня 2022 року у справі № 200/3859/21.

09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова № 1013).

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту цієї Постанови, її мета полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

Пунктом 2 Постанови № 1013 були внесені зміни до Порядку 1078. Відповідно до зазначеної Пояснювальної записки, ці зміни передбачали:

- «здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну «базовий місяць»;

- «зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади)».

Окрім того, положеннями пунктів 1, 3 Постанови № 1013 було встановлено, що:

- підвищуються посадові оклади з 01 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

- підвищуються з 01 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Отже, Постановою № 1013 з 01 грудня 2015 року були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого непідвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою № 1013.

У цьому контексті можна дійти висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 01 грудня 2015 року. Водночас норми Постанови № 1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям.

Поряд із цим, до числа основних змін, які внесені Постановою № 1013 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, окремими положеннями яких установлено таке:

- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;

- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;

- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порівняльний аналіз указаних положень свідчить про те, що відповідно до запроваджених Постановою № 1013 змін, з 01 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу. Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01 грудня 2015 року, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Для проведення індексації з 01 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст, а саме, це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення означеного поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка була запроваджена з 01 грудня 2015 року.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож з 01 грудня 2015 року зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей понять «місяць підвищення доходу» і «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Між тим, вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Таким чином, ураховуючи наведені нормативні положення, слідує висновок, що розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, як військовослужбовця, з 01 грудня 2015 року не прив`язаний до місяця прийняття (виходу) на військову службу.

Початком відліку для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Аналіз приписів Постанови № 1013 у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 дають суду підстави дійти висновку про те, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу з 01 грудня 2015 року належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

У цьому зв`язку суд звертає увагу на те, що дотепер посадові оклади військовослужбовців визначалися постановами Кабінету Міністрів України. У період спірних правовідносин (2015-2018 роки) таких постанов було дві.

Зокрема, на час виникнення спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною у період з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.

Починаючи від січня 2008 року посадовий оклад позивача не змінювався. Він змінився лише у березні 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

Тож з огляду на місяць підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 суд дійшов висновку про те, що січень 2008 року є місяцем підвищення доходу позивача, за яким і слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у його численних постановах, зокрема від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справі № 200/7006/21, від 31 травня 2022 року у справі № 400/4491/20, від 09 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а, від 15 червня 2022 року у справі № 520/4061/21, від 23 червня 2022 року у справі № 120/2399/21-а, від 27 червня 2022 року у справі № 420/5976/20, від 28 червня 2022 року у справі 640/8991/21, тощо стосовно тлумачення у подібних правовідносинах пунктів 2, 5, 10-2 Порядку № 1078 при розв`язанні питання про місяць, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Також, у постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 380/19089/21 (адміністративне провадження № К/990/30856/22) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, зокрема, що підстави для відступу від вищевказаної правової позиції відсутні.

Крім того, стосовно дискреційних повноважень відповідачів у спірних правовідносинах Верховний Суд неодноразово зазначав, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

На основі усталеної практики тлумачення поняття дискреційних повноважень та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені статтями 2, 4 Закону № 1282-XII та пунктами 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, суд дійшов висновку про те, що повноваження військової частини стосовно визначення січня 2008 року місяцем підвищення доходу позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, не є дискреційними.

Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно, зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача. Відтак відповідач не наділений повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи інакший місяць місяцем грошового доходу, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач.

У даному випадку законодавець установив один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідача з 01 грудня 2015 року - здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації наростаючим підсумком із місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), та провести індексацію грошового забезпечення, коли величина цього індексу перевищить поріг індексації у розмірі 101 відсоток (до 01 січня 2016 року) чи 103 відсотки (після 01 січня 2016 року).

Такий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 120/313/20-а, від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20 та інших, стосовно трактування дискреційних повноважень державного органу у випадку визначення місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.

Також, у постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 380/19089/21 (адміністративне провадження № К/990/30856/22) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, зокрема, що підстави для відступу від вищевказаної правової позиції відсутні.

При цьому суд звертає увагу на те, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду. Наведена позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 24 червня 2021 року у справі № 420/4887/20, від 23 грудня 2020 року № 560/3971/19, від 31 березня 2020 року по справі № 910/11383/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 тощо.

Щодо посилання відповідачів, як на підстави не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у спірний період на те, по суті, що: відсутній механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди; проведення індексації грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, слід зазначити таке.

По-перше, безпідставними є посилання відповідачів у заявах по суті справи та у листі-відповіді на звернення позивача на роз`яснення Міністерства соціальної політики України та Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оскільки, як вже зазначалось, обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

В свою чергу, роз`яснення Міністерства соціальної політики України та Департаменту фінансів Міністерства оборони України не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, носять лише та виключно рекомендаційний, а не обов`язковий до виконання, характер, а відтак вони не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України.

По-друге, відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява № 63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Відповідно, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 20 грудня 2019 року у справі № 822/1731/16.

Крім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців Збройних Сил України як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (також випливає з положень абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, абзацу четвертого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року №7-рп/2004).

Також, відповідаючи на аргументи відповідачів про відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення, суд звертає увагу на те, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 206/4411/16-а).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відсутність бюджетного фінансування відповідачів не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення і не звільняє відповідачів від обов`язку ці суми виплачувати.

Вищевикладене в сукупності свідчить про протиправну бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування й виплати позивачу за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення доходу, тобто місяця останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем) січень 2008 року.

При цьому щодо обрання способу захисту прав позивача у спірних правовідносинах також слід зазначити таке.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 420/7110/19 зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Згідно зі змістом відзивів на позовну заяву, відповідачами визнаються фактичні обставини справи, зокрема, що з 01.01.2020 року військова частина НОМЕР_1 виключена з мережі розпорядників бюджетних коштів та встановленим порядком зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Суд також звертає увагу відповідачів, що наведені обставини стосуються питання обрання належного та ефективного способу захисту / відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах та об`єктивно не є обставинами-підставами для відмови у задоволенні позовних вимог.

Отже, в даному випадку спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає змісту та суті порушеного права позивача і забезпечує ефективний захист прав та інтересів позивача від порушень у спірних правовідносинах, є зобов`язання вчинити певні дії щодо відновлення порушеного права позивача саме відповідача військової частини НОМЕР_2 .

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

Щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- бездіяльність щодо нарахування й виплати позивачу за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення доходу, тобто місяця останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем) січень 2008 року допущена відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 : не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вона спрямована, тому вона є протиправною, відповідно

- адміністративний позов, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягає задоволенню, з урахуванням встановлених судом обставин, зокрема, щодо фактично визначеного позивачу у спірних правовідносинах базового місяця (грудень 2014 р.), зарахування відповідача військової частини НОМЕР_1 на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 (з 01.01.2020 року), правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06 квітня 2023 року у справі № 380/19089/21, тощо шляхом:

- зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати й виплатити позивачу за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення доходу, тобто місяця останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем) січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383) до 30 червня 2023 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято та складено також з урахуванням: часу періодичного навчання суддів; часу тимчасової непрацездатності головуючого судді, в тому числі спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»; часу перебування головуючого судді у відпустці; фактичного часу забезпечення суду електроенергією; часу повітряних тривог; часу перевірки повідомлень про мінування будівлі суду; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»; законів України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», якими затверджено Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, від 22.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023; рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_5 ) та військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_6 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування й виплати ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення доходу, тобто місяця останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем) січень 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року включно індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (місяця підвищення доходу, тобто місяця останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем) січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова