Справа № 300/4804/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"31" липня 2023 р. Справа № 300/4804/23
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Єрьоміна В.А., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу з 74% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 та проведення перерахунку з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1/3657 від 14 вересня 2021 року, виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з основним розміром 70%; зобов`язати здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1/3657 від 14 вересня 2021 року, виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у розмірі 74% грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.
Приписами пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Зі змісту прохальної частини позову слідує, що позивач, серед іншого, просить суд зобов`язати здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №9/1/3657 від 14 вересня 2021 року, виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у розмірі 74% грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що пенсійний орган здійснюючи перерахунок його пенсії відповідно до Постанови №103 основний розмір пенсії визначив у розмірі 70% грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018. В подальшому, на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/1880/22 від 02.08.2022 позивачу була перерахована пенсія на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 05.03.2019 з основним розміром пенсії 70%.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.08.2021 в адміністративній справі №300/2856/21, яке набрало законної сили 20.09.2021, серед іншого, зобов`язано Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготовити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 , із обов`язковим зазначенням відомостей про: розміри посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням у розмірах, установлених станом на 05.03.2019; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) в розмірах, установлених за відповідними посадами (категоріями) станом на 05.03.2019; інші щомісячні надбавки, доплати, підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, - березень 2019.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 в адміністративній справі №300/1880/22, яке набрало законної сили 02.09.2022, серед іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 14.09.2021 №9/1/3657, із врахуванням проведених платежів.

До матеріалів позовної заяви в адміністративній справі №300/2856/21 позивачем також долучалися протоколи за пенсійною справою від 31.12.2017, від 01.01.2018, в яких було зазначено складові його грошового забезпечення та їх розміри.

Тобто, позивачу станом на час звернення до суду із позовом в адміністративній справі №300/2856/21 (14.06.2021) вже було відомо про порушення його прав щодо відсоткового розміру грошового забезпечення з 01.01.2018.

До суду із цим позовом позивач звернувся 20.07.2023.

Позивач не зазначає коли саме він дізнався про те, що йому зменшено відсотковий розмір грошового забезпечення з 74% до 70% внаслідок виконання рішення суду від 02.08.2022 в адміністративній справі №300/1880/22.

Факт усвідомлення ОСОБА_1 вчинення відповідачем порушення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом.

Суд наголошує, що питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду, що передує вирішенню спору по суті, слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу.

Щодо покликання адвоката позивача на постанови Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №646/6250/17 суд зазначає, що сформовані у ній висновки щодо строків звернення до суду здійснені в контексті аналізу статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не стосуються спірних правовідносин.

Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що з огляду на позицію Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» і у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 99 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колегія суддів дійшла висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Суд не бере до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №824/77/17-а щодо відсутності строкового обмеження стосовно соціального захисту особи, оскільки у вказаній справі розглядався спір щодо визнання ветераном органів внутрішніх справ України та надання статусу "Ветеран органів внутрішніх справ" ,відтак, висновки Верховного Суду у справі №824/77/17-а жодним чином не стосуються правовідносин, що склались у цій справі.

Разом з тим, покликання адвоката позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.11.2019 у справі № 608/957/16-а також не приймаються судом до уваги, оскільки предмет розгляду у цій справі стосується відмови у врахуванні суми премії, виплаченої перед звільненням та перерахунку у зв`язку з цим призначеної пенсії відповідно до ч.3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992, №2262-ХП.

Щодо покликання адвоката позивача на рішення Верховного Суду від 15.02.2018 в справі №820/6514/17, суд зазначає, що предмет спору у цій справі стосувався перерахунку пенсії з 01.01.2016 згідно із довідкою про розмір грошового забезпечення, з урахуванням грошового забезпечення поліцейських станом на 01 січня 2016 року, а не відсоткового розміру грошового забезпечення.

Отже, із змісту позовної заяви слідує, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду із вказаним позовом. При цьому, позивачем не зазначено причин пропуску строку звернення до суду із цією позовною заявою та не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Частинами 1, 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно частини 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Зі змісту прохальної частини позову слідує, що позивачем звернено до суду одну позовну вимогу немайнового характеру.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", який вступив в дію з 01.01.2023 встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн.

Як наслідок, розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову із заявленою позивачем однією позовною вимогою немайнового характеру складає 1073,60 грн. (2684,00 х 0,4).

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

До позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору за № 6180-4КК9-37ЕС-1995 від 29.01.2023 в сумі 1073,60 грн.

Водночас, квитанцію з аналогічним номером, датою та розміром сплаченого судового збору №6180-4КК9-37ЕС-1995 від 29.01.2023, було подано позивачем до Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справах №300/429/23, №300/1500/23, №300/3368/23, що підтверджується довідкою відділу документального забезпечення канцелярії.

Тобто, відповідного зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за матеріалами адміністративної справи № 300/4804/23 не відбулося.

За таких обставин, вказана вище квитанція № 6180-4КК9-37ЕС-1995 від 29.01.2023 про сплату судового збору в сумі 1073,60 грн. не є належним доказом сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви.

Суд зазначає, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".

За таких обставин, позовну заяву подано без додержання вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись статтями 122, 160, 161, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати позивачу з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для усунення вказаних у ній недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду та документа про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Роз`яснити, що в разі неусунення недоліків у визначений строк позовна заява буде повернена.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.