Справа № 755/8138/23
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/8138/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Зілінської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в`їзду в Україну, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про примусове повернення до країни походження або третьої країни та про заборону в`їзду в Україну.

Згідно заявлених вимог позивач просив суд:

1.визнати протиправним та скасувати рішення №б/н від 27 червня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесене Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області;

2.визнати протиправним та скасувати рішення №1179 від 26 травня 2020 року про заборону в`їзду в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесене Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач є громадянином російської федерації. У 2017 році він прибув на територію України з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_2 , шлюб з якою було укладено 14 лютого 2017 року. 07 березня 2017 року ГУ ДМС у місті Києві (8001) було видано ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні типу РТ № НОМЕР_1 , із строком дії до 03 березня 2018 року. Позивач зазначає, що звернувся до територіального органу ДМС України із пакетом документів на продовження дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, де йому в усній формі повідомили, що поданих документів достатньо та він може й далі проживати на території України. Інформація про недійсність посвідки позивача не відображається на відповідному сайті. Проте, з метою документального підтвердження законності перебування на території України, позивач через представника/адвоката направив адвокатський запит про надання інформації. 02 травня 2023 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повідомило листом від 02 травня 2023 року, що ОСОБА_1 не звертався із заявами про продовження дії посвідки на тимчасове проживання в Україні, що призвело до того, що ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області були прийнятті відповідні рішення щодо ОСОБА_1 , а саме: про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 27 червня 2019 року; про заборону в`їзду в Україну строком на три роки від 26 жовтня 2020 року. Позивач не погоджується з вказаними вище рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що мають бути скасовані судом. Позивач вважає, що у рішенні від 27 червня 2019 року достеменно не встановлено на якій правовій підставі ОСОБА_1 перебував на території України, а саме на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , термін якої закінчився 03 березня 2018 року (на яку міститься посилання у листі від 02 травня 2023 року), або на підставі посвідки на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 13 квітня 2018 року (на яку міститься посилання у рішенні від 27 червня 2019 року) та не встановлено чи закінчила свою дію посвідка серії НОМЕР_2 від 13 квітня 2018 року, оскільки відсутні будь-які згадування про те, що така посвідка закінчила свою дію і те, що ОСОБА_1 не подавав документів на її продовження. Також, позивач вважає, що враховуючи положення ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вбачається, що ОСОБА_1 є таким, що перебуває на території України на законних підставах на період до отримання дозволу на імміграцію, оскільки перебуває у шлюбу з громадянкою України. Крім того позивач зазначає, що відповідачем було допущено порушення вимог інструкції, а саме: головним спеціалістом відділу ДМС не був залучений перекладач, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки у рішенні від 27 червня 2019 року, також оскаржуване рішення не містить відмітки про відсутність необхідності у перекладачі. При цьому зазначає, що не володіє та погано розуміє українську мову, а тому перекладач мав би бути залучений в обов`язковому порядку. На думку позивача, рішення від 27 червня 2019 року не відповідає встановленій формі. Крім того позивач вказує, що відносить себе до прихильників Церкви «Нового покоління» в Україні, відносно якої на території рф вчиняються дії щодо притиснення, що, на думку позивача, свідчить про неможливість його повернення з території України на територію рф, оскільки наведені вище підстави підпадають під положення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Посилається на те, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни походження не зобов`язані приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України. Вказує, що ним було погашено в повному обсязі штраф, накладений згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП ще до звернення до суду. На думку позивача, наведені ним правові підстави є достатніми для скасування обох оскаржуваних рішень, оскільки такі рішення не відповідають вимогами чинного законодавства.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк для звернення з позовом до суду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. (а.с.71-73)

28 липня 2023 року від представника ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області - Хоржевського Д.Е. до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що 27 червня 2019 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області виявлено позивача, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: порушення правила перебування іноземців на території України. В подальшому іноземця було запрошено до приміщення ЦМУ ДМС у

м. Києві та Київській області. Дата останнього перетину кордону 30 березня 2018 року через ПП «Нові Яриловичі», мав посвідку на тимчасове проживання ТР207959 від 13 квітня

2018 року, термін якої закінчився. Після закінчення законного строку перебування для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів у встановленому законом порядку не звертався - будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України позивач не вживав. З вище викладеного вбачається, що позивачем було порушено вимоги ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення присутності перекладача відповідач не потребував. 27 червня 2019 року головним спеціалістом управління міграційного контролю протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області

Добровольською З.Ю. були розглянуті матеріали, та в подальшому, за порушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ № 003953 про те, що 27.06.2019, об 11:00 за адресою: м. Київ, вул. Петропавлівська 4, було виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. Про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було відомо, що підтверджується його підписом у протоколі, де, окрім цього, своїм підписом зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення просить провести без його участі. 27.06.2019 заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було розглянуто матеріали адміністративної справи відносно Позивача та винесено постанову серії ПН ЦМУ № 003953 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу було сплачено у повному обсязі. Також, 27 червня 2019 року було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни без заборони в`їзду та зобов`язанням покинути територію України у термін до 26 липня 2019 року. Представник відповідача зазначає, що уповноважені особи ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. (а.с.79-82)

01 серпня 2023 року від позивача ОСОБА_1 на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій наведені доводи аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві. (а.с.91-94)

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про примусове повернення до країни походження або третьої країни та про заборону в`їзду в Україну в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення №б/н від 27 червня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесене Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишено без розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Судом установлено, що з 14 лютого 2017 року громадянин російської федерації ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 (а.с.53).

З посвідки на тимчасове проживання громадянина російської федерації ОСОБА_1 НОМЕР_3 , яка видана 07 березня 2017 року, вбачається дата закінчення строку її дії - 03 березня 2018 року (а.с.54).

Посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні (п.18 ч.1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно ч.14 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції чинній станом на 03 березня 2018 року)іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно змісту п.5 ч.1 чт. 5-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить в усіх інших випадках (крім ч.4, 5, 12, 13), визначених статтею 4 цього Закону, - відповідно до поданих документів, але не більш як на один рік.

Відповідно до п.10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251 (в редакції що діяв на час дії посвідки) посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Відповідно до п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322, обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.

Відповідно до п.19 зазначеного Порядку у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

27 червня 2019 року відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ №003953 за ч.1 ст. 203 КУпАП, який містить підпис особи, стосовно якої складено адміністративний протокол. (а.с.85)

Також 27 червня 2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН ЦМУ №003953 відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн. (а.с.86)

За змістом вищевказаної постанови 27 червня 2019 року, об 11 годині 00 хвилин, було виявлено в АДРЕСА_1 , громадянина рф ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні, що є порушенням ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Сторонами визнано, що накладене адміністративне стягнення сплачено в повному обсязі.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 від 27 червня 2016 року, наданих головному спеціалісту відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ОСОБА_4 , 22 січня 2018 року він прибув в Україну. Кордон України перетнув через КПП «Хутір Михайлівський». Отримав посвідку на проживання ТР207859 від 13 квітня 2018 року. Має дружину - громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своєчасно не подав документи для продовження строків перебування оскільки прорахувався в строках їх подання. Має намір звернутись до органів міграційної служби легалізації свого становища в Україні. В Україні проживає за адрсерю: АДРЕСА_2 . (а.с.84 зворот)

27 червня 2019 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Добровольською І.Ю. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_1 , яким примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 26 лютого 2019 року. (а.с. 57-58, 82-зворот - 83)

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції, що діяла станом на 27 червня 2019 року) іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Як убачається зі змісту даного рішення, 27 червня 2019 року по АДРЕСА_1 , було виявлено громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. У ході опитування громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що в Україну він прибув

22 січня 2018 року. Кордон України перетнув через КПП «Хутір Михайлівський». Отримав посвідку на проживання ТР207859 від 13 квітня 2018 року. Має дружину, громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своєчасно не подав документи для продовження строків перебування оскільки прорахувався в строках їх подання. Має намір звернутись до органів міграційної служби легалізації свого становища в Україні. В Україні проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, працівниками ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП (ЦМУ №003953 від 27 червня

2019 року). За не вжиття заходів до своєчасної реєстрації іноземців громадянами України, які запросили останніх в Україну працівниками ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.205 КУпАП (ЦМУ №003954 від 27 червня 2019 року) відносно громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчать про те, що ним порушені вимоги ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно розписки ОСОБА_1 повідомлено, що за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інтересів національної безпеки України чи охорони громадського порядку, прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в України прийнято рішення про його примусове повернення, позивач зобов`язався не пізніше 26 липня 2019 року залишити територію України, зазначив, що з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк ознайомлений. Вказана розписка містить дату «27 червня 2019 року» та підписи позивача, в тому числі й на підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення. (а.с.83-зворот)

Отже наявними в матеріалах справи доказами спростовуються посилання позивача щодо його необізнаність про оскаржуване рішення.

Позивачем рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни у визначені законом строки оскаржено не було, доказів його виконання суду також надано не було.

Крім того, матеріали справи не містять доказів вжиття позивачем дій для оформлення документу, що посвідчує особу іноземця та підтверджує законні підстави для проживання в Україні (виготовлення посвідки на тимчасове проживання або її обміну чи отримання дозволу на імміграцію) як до закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання №ТР170041 від 07 березня 2017 року, так і після закінчення строку її дії, в тому числі й після постановлення рішення від 27 червня 2019 року.

26 травня 2020 року заступником начальника відділу супроводу управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ОСОБА_5 прийнято рішення №1179 про заборону в`їзду в Україну громадянину рф ОСОБА_1 терміном на 3 (три) роки. (а.с. 59-60)

Як убачається зі змісту даного рішення, 27 червня 2019 року співробітниками Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області було виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , який порушив правила перебування іноземців на території України. Відносно іноземця були складені матеріали про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 27 червня 2019 року у вигляді штрафу розміром 1 700,00 грн. Після несплати протягом 15 календарних днів іноземцем розміру штрафу, заяву про відкриття виконавчого провадження було направлено до Державної виконавчої служби. Керуючись абз.6 ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну, тощо. Відповідно до наказу МВС №1235 від 17 грудня 2013 року «Про затвердження Інструкції про порядок прийняття ДМС України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства» існують підстави, щодо заборони в`їзду в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Згідно положень ч.1 ст. 13 цього Закону в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

За матеріалами справами відсутні докази виконання позивачем рішення від 27 червня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Згідно положень ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на яку посилається позич, як на одну з підстав позовної заяви, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Отже вказана вимога Закону не розповсюджується на заборону виїзду в Україну.

Також слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що як станом на

27 червня 2019 року так і станом на прийняття 26 травня 2020 року рішення про заборону в`їзду в Україну на території країни, громадянином якої є позивач, було визнано небажаною діяльність церкви «Новое поколение», до членів якої відносить себе позивач (а.с.61).

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на не володіння та погане розуміння української мови, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позовна заява та інші процесуальні документи подані особисто та підписані позивачем, складені українською мовою без залучення перекладача.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а відтак, правові підстави для скасування рішення про заборону в`їзду в Україну - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року №251, Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322, статтями 5, 19, 20, 72-78, 90, 241-246, 288 КАС України, -

у х в а л и в:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (місцезнаходження: м.Київ, вул. Березняківська, 4-А, ) про визнання протиправним та скасування рішення про заборону в`їзду в Україну - відмовити.

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: