Справа № 260/4159/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2023 року м. Ужгород№ 260/4159/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить: 1) визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №464 від 23.11.2022; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи, яка дає право на вислугу років, пенсію, період роботи на посаді викладача музичної та мистецької дитячих шкіл з 01.01.1990 року по 31.08.1996 рік та 01.09.1996 року по 04.11.2022 рік й здійснити нарахування й провести виплату грошової допомоги в розмірі 10 (десяти) місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, згідно законодавства позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити грошову допомогу ОСОБА_1 в розмірі 10 пенсій, станом на день призначення пенсії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 24 серпня 1981 року по 04 листопада 2022 року працювала викладачем в Петрівській музичній школі Виноградівського району Закарпатської області. В 2022 році їй було призначено пенсію за віком, однак при цьому не було виплачено грошову допомогу в розмірі десять місячних пенсій, передбачену п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення «ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Свою відмову виплатити таку відповідач аргументував тим, що посада, яку обіймала позивач не відносить до переліку посад, що дають право на отримання такої виплати. Вказане рішення відповідача вважає протиправним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

23 червня 2023 року відповідач 2 подав до суду відзив на позову заяву №0700-0902-8/32947 від 21.06.2023, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Так, зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачена можливість зарахування до спеціального страхового стажу, що дає право на виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, період роботи на посаді викладача у позашкільних навчальних закладах.

26 червня 2023 року відповідач 1 подав через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Зазначив, що право особи на отримання спірної грошової допомоги пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах в закладах й вихід на пенсію саме з цих посад, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії. За результатами розгляду поданих позивачем документів було встановлено неможливість зарахування окремих періодів роботи до стажу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 музична школа не відноситься до закладів освіти, а відноситься до позашкільних навчальних закладів. При цьому посада викладача в такому позашкільному навчальному закладі не передбачена переліком посад для призначення пенсії за вислугу років.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) з 1981 року та до виникнення спірних правовідносин працювала на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін Петрівської дитячої музичної школи (що в подальшому була перейменована в Пийтерфолвівську школу мистецтв) та Королівської дитячої школи мистецтв.

З 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

При призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком ГУ ПФУ в Закарпатській області було враховано загальний страховий стаж такої особи у розмірі 44 роки 9 місяців 4 дні. Вказаний обрахунок загального страхового стажу не є спірним.

Разом з тим, при прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії ГУ ПФУ в Закарпатській області одноразову грошову допомогу, передбачену п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, не виплатило.

14 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу, передбачену п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області).

За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №464 від 23.11.2022 у задоволенні такої було відмовлено. Вказане рішення мотивоване тим, що періоди роботи з 01.01.1990 по 31.08.1996 та з 01.09.1996 по 04.11.2022 неможливо зарахувати до стажу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 музична школа не відноситься до закладів освіти, мистецька школа відноситься до позашкільних навчальних закладів, але посада викладача не передбачена переліком посад для призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Спірні правовідносини виникли з приводу встановлення наявності в позивача, як викладача музичної школи, права на отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058.

Так, згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку, такий визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з п. 2 Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені:

- переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»;

- переліком посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення».

Відповідно до п. 5 Порядку, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно п. 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону №1058, станом на день її призначення.

Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу, вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Судом встановлено, що єдиною підставою відмови у виплаті ОСОБА_1 спірної грошової допомоги є те, що посада викладача в позашкільних закладах освіти, зокрема викладача в музичній школі відсутня у переліку посад, що дає право на пенсію за вислугу років, тому немає підстав для призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оцінюючи правомірність такої відмови, суд враховує наступне.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону №1788 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку та після цієї дати: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачами, станом на день виникнення спірних правовідносин трудовий стаж ОСОБА_1 на посаді викладача в музичних школах становив більше 40 років.

Згідно ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001, мистецькі школи (музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Як вбачається з записів у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 24.08.1981 по 01.08.1984, з 14.11.1985 по 25.08.1987 працювала на посаді викладача Петрівської дитячої музичної школи, з 25.08.1987 по 01.09.1990 працювала на посаді викладача Виноградівської дитячої музичної школи, а з 01.09.1990 по 04 листопада 2022 року працювала на посаді викладача Королівської дитячої музичної школи (в подальшому перейменована на Королівську дитячу школу мистецтв).

Таким чином, педагогічний стаж позивача станом на день досягнення пенсійного віку становив понад 40 років.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 30.01.2019 у справі №876/5312/17, викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років.

За таких обставин, суд вважає, що у ОСОБА_1 наявний спеціальний педагогічний стаж, її посада відноситься до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191.

Ч. 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відповідач 1 неправомірно відмовив ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги, передбаченої нормами п. п. 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути на її користь судові витрати, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу, однак при цьому зазначено, що докази розміру таких буде надано додатково.

Згідно вимог ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розумінні ч. 3 зазначеної статті належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Ч. 4 зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Станом на момент розгляду даної справи в суді представник позивача будь-яких доказів розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суду не надав.

З огляду на що питання розподілу таких витрат судом не вирішується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 243, 245, 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: проспект Соборний, буд.158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №464 від 23.11.2022.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років, період роботи ОСОБА_1 на посаді викладача музичної та мистецької дитячих шкіл з 01.01.1990 року по 31.08.1996 рік та 01.09.1996 року по 04.11.2022 рік, та призначити виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування й провести виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: проспект Соборний, буд.158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 1073,60 грн. (Одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін