Справа № 639/3287/23
Суддя: Гаврилюк С. М.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/3287/23
Провадження № 2-а/639/28/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 639/3287/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.06.2023 серії ЕАС 7187280.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 18.06.2023 інспектором поліції Кушнаренком В.О. стосовно позивача складено в електронному вигляді постанову серії ЕАС 7187280 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В даній постанові вказано на порушення позивачем п.п. «а» п.2.1 Правил дорожнього руху, а саме, керування транспортним засобом особою, яку було позбавлено права керування транспортним засобом, та на позивача накладено адміністративний штраф у розмірі 20400,00 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, зазначивши, що в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 керував мопедом, при цьому не вказано виробника, модель, технічні характеристики. Крім того, як зазначено у постанові, позивачем порушено вимоги п.п. «а» п.2.1 Правил дорожнього руху, за яким «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії». Відповідно до п.1.10 ПДР механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Мопедом є двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт. Позивач стверджує, що він рухався на трьохколісному електроскутері Maxxter Trike Black, потужність якого становить 1000 Вт, а відтак даний транспортний засіб не належить до категорії механічних та керування ним не потребує посвідчення водія.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

04.07.2023 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Витребувано від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відеозапис № 470756, зроблений 18.06.2023 під час зупинки ОСОБА_1 та складання постанови від 18.06.2023 серії ЕАС 7187280 (а.с.14-15).

18.07.2023 ухвалою суду залучено до участі в справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України, як другого відповідача.

01.08.2023 ухвалою суду, не виходячи до нарадчої кімнати, долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, поданий 14.07.2023 представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шенкоржевською Р.Ю., яка діє на підставі довіреності (а.с.19-39).

У відзиві на позовну заяву сторона відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що 18.06.2023 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» інспектором поліції зупинений транспортний засіб електромопед, яким керував без шолому та номерного знаку ОСОБА_1 . В ході проведення перевірки з`ясувалось, що відповідно до відомостей бази ІПНП ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2022 у справі № 639/2350/22 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На момент виявленого вчиненого правопорушення постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.12.2022 не була оскаржена, набрала законної сили, строк позбавлення позивача права керування транспортними засобами не сплив. За результатом розгляду справи поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, де передбачено, що розгляд справи буде здійснюватися в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, була винесена у відповідності до норм чинного законодавства постанова серії ЕАС № 7187280. Відповідно до п. 3 Положення про порядок та видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, п.2.13 ПДР, мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, відносяться до категорії А1. Сторона відповідача зазначила, що позивач керував трьохколісним електроскутером Maxxter Trike Black, який згідно з технічною характеристикою, має потужність електродвигуна 1000W, та який не належить до механічних транспортних засобів. Отже, право на керування транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 4 кВт повинно підтверджуватися посвідченням на право керування транспортним засобом категорії А1, яке водій повинен мати при собі під час керування транспортним засобом та пред`явити поліцейському на його вимогу. Позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє подальшу діяльність та реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_1 просив розглянути адміністративний позов без його участі за наявними матеріалами, про що подав до суду 18.07.2023 заяву (а.с.41).

У поданих до суду 01.08.2023 письмових поясненнях позивач зазначив, що трьохколісний транспортний засіб електроскутер Maxxter Trike Black, яким він керував, має 2 місця, максимальна його швидкість 35 км/год, потужність двигуна 1000 Вт, не можна вважати мопедом та він не належить до механічних транспортних засобів, оскільки ресурс його двигуна не перевищує 3 кВт. Просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шенкоржевська Р.Ю. 27.07.2023 подала до суду заяву, в якій просила у задоволенні позовних вимог відмовити, проводити розгляд справи без участі відповідача в порядку письмового провадження.

За змістом ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи , відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, 18.06.2023 ОСОБА_1 по вул. Конторській, 53 в м. Харкові керував транспортним засобом трьохколісним електроскутером Maxxter Trike Black, який згідно з технічною характеристикою, має потужність електродвигуна 1000 кВт, без шолому та номерного знаку, під час перевірки документів поліцейським було встановлено, що водій керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Дані обставини визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7187280 від 18.06.2023, складеною інспектором 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту рядовим поліції Кушнаренком Владиславом Олександровичем, до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.

Згідно копії вказаної постанови, ОСОБА_1 18.06.2023 о 12 год. 46 хв. в м. Харкові по вул. Конторській, 53, керував транспортним засобом електромопедом без шолому та номерного знаку, під час перевірки документів було встановлено, що водій, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, порушив п. 2.1 а. ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленої права керування транспортними засобами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. До постанови додаються: відео з бодікам 470756 (а.с.3).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом № 1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП.

Як передбачено п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з частинами 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до положень статей 73-75 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, відповідні територіальні управління патрульної поліції не можуть виступати самостійним відповідачем у справах про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а.

Органом Національної поліції у даній справі є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, від імені якого виступає Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, інспектор рядовий поліції УПП в Харківській області Кушнаренко В.О., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розлядати срави про адміністративні правопорушення.

Отже, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, який притягнутий позивачем як відповідач , є неналежним відповідачем та не повинен відповідати за пред`явленим позовом, оскільки обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві, яким є Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлений позов, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Наведене узгоджується з правовою позиціє., висловленою Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 803/1252/12.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) та статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.10. ПДР України: водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

Термін «мопед» позначає в Правилах дорожнього руху категорію двоколісних транспортних засобів, які за своїми технічними характеристиками поступаються більш швидким двоколісним транспортним засобам і перевищують велосипеди. Мопед незалежно від його зовнішнього вигляду має такі характерні ознаки: двигун до 50 см3 та/або електродвигун потужністю до 4 кВт. Якщо двоколісний транспортний засіб обладнаний одночасно педалями та електродвигуном потужністю до 4 кВт, то він прирівнюється до мопеда, а особа, яка керує ним зобов`язана мати посвідчення на право керування транспортним засобом категорії «А1». Максимальна швидкість руху мопеда обмежується 60 км/год.

Відповідно до п.2.1 «а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - особам, які досягли 18-річного віку; автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії BE, C1E, CE), а також призначеними для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - особам, які досягли 19-річного віку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1E, DE, T) - особам, які досягли 21-річного віку.

Згідно з п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 № 340, в редакції постанови КМУ від 20.05.2009 № 511, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на: А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Також, п. 2.13 ПДР України визначено, що транспортні засоби, право на керування якими особам може бути надано, належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

За положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023, який чинний з 23.03.2023, електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії; низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.

Транспортний засіб Maxxter Trike Black, яким керував позивач, згідно з технічною характеристикою, має три камерних колеса, кермо, потужність електродвигуна 1000W, що дорівнює 1 кВт, та наведене визнається сторонами.

З аналізу наведеного виходить, що право на керування транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 4 кВт повинно підтверджуватися посвідченням на право керування транспортним засобом категорії А1, яке водій повинен мати при собі під час керування транспортним засобом і зобов`язаний пред`явити поліцейському на його вимогу.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Положення п.2.1.а ПДР України поширюють дію на електроскутер Maxxter Trike Black, яким керував ОСОБА_1 , тобто позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі № 947/18742/22.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач визнає факт керування ним 18.06.2023 транспортним засобом Maxxter Trike Black, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами безумовно передбачає заборону особі здійснювати таке керування.

За вчинене правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у межах санкції ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 20400,00 грн.

Позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Аналіз зазначених норм права та досліджені під час розгляду справи докази дають підстави для висновку про законність і правомірність дій відповідача з винесення оскаржуваної позивачем постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються наведеним вище і нічим об`єктивно не підтверджуються.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню в повному обсязі, підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

За положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 283, 288, 289 КУпАП, ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 194, 229, 241-246, 249, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7187280, складеної 18.06.2023 інспектором 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту рядовим поліції Кушнаренком Владиславом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315А.

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , адреса місцезнаходження: 03048 м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Повне рішення складено 01.08.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК