Справа № 300/3204/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" серпня 2023 р. справа № 300/3204/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 (надалі позивачка) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №300/1408/20 пенсійним органом призначено позивачці з 06.03.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.06.2022 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із зміною стажу роботи як працюючому пенсіонеру. Однак, після такого перерахунку відповідач не зарахував стаж роботи позивачки у період з 01.01.2004 по 31.05.2022 у подвійному розмірі. На звернення позивачки про зарахування вищезазначеного стажу, пенсійний орган листом від 22.05.2023 відмовив з підстав, які порушують, на думку позивачки, її права.
У зв`язку із вищенаведеним позивачка звернулася в суд з такими позовними вимогами:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у перерахунку пенсії, оформлену листом від 22.05.2023 року за №4470-4214/Ш-02/8- 0900/23;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області дорахувати ОСОБА_1 страховий стаж з 01.01.2004 по 06.03.2020 в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перерахувати розмір пенсії з 06.03.2020.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.06.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
На адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 21.06.2023 надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову. Вказав, що пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 призначена позивачці з 06.03.2020 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж становить 53 роки 1 місяць та 27 днів (враховано по 31.05.2022), в тому числі стаж в медичному закладі за період з 21.11.1988 по 28.12.1994, з 01.06.1995 по 10.07.1996, з 28.07.1996 по 09.01.2000, з 23.02.2000 по 26.03.2001, з 11.04.2001 по 31.10.2002 та з 17.11.2002 по 31.12.2003. Відповідач зазначив, що періоди трудової діяльності до 01.01.2004 (дата набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004 застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Таким чином, на думку відповідача, після 01.01.2004 зарахування стажу роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я у подвійному розмірі законодавством не передбачено. Просить суд відмовити в задоволенні позову.
У період з 26.06.2023 по 10.07.2023 включно головуючий суддя у справі перебував у відпустці.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено таке.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі №300/1408/20 пенсійним органом призначено позивачці з 06.03.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27.06.2022 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у зв`язку із зміною стажу роботи як працюючому пенсіонеру.

Не погодившись із таким перерахунком, 24.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати розмір її пенсії, зарахувавши до страхового стажу у подвійному розмірі період її роботи у психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 06.03.2020.

До заяви позивачкою було долучено довідку від 12.04.2023 №05-08/16, видану КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», відповідно до якої ОСОБА_1 з 21.11.1988 по теперішній час працює в КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», а робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 22.05.2023 за №4470-4214/Ш-02/8-0900/23 відповідач повідомив позивачку, що при призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 до її страхового стажу у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зараховано період роботи в медичному закладі з 21.11.1988 по 28.12.1994, з 01.06.1995 по 10.07.1996, з 28.07.1996 по 09.01.2000, з 23.02.2000 по 26.03.2001, з 11.04.2001 по 31.10.2002, з 17.11.2002 по 31.12.2003. Водночас, відповідач зауважив, що статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування в подвійному розмірі стажу роботи особам, які працювали в психіатричних закладах охорони здоров`я до 01.01.2004 (дата введення в дію Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), після 01.01.2004 зарахування стажу в подвійному розмірі законом не передбачено. Також зазначено, що ОСОБА_1 не дотримано умов подання заяви про перерахунок пенсії.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких фактичних обставин справи та норм права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року№ 1058-IV (надалі Закон України №1058).

Відповідно до ст. 24 Закону України №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі Закон України №1788).

Відповідно до ст. 62 Закону України №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом досліджено копію трудової книжки позивачки від 18.03.1987 НОМЕР_1 та встановлено, що позивачка працювала:

з 21.11.1988 по 30.06.2018 на посаді палатної медсестри в Обласній психіатричній лікарні №2 (записи 4);

з 01.07.2018 по 31.04.2020 на посаді сестри медичної палатної пихіатричного відділення № 6 в Обласній психіатричній лікарні №2 (запис №6);

17.10.2019 Обласна психіатрична лікарня реорганізована в комунальне некомерційне підприємство "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" (запис №7);

з 01.04.2020 по теперішній час на посаді сестри медичної психіатричного відділення №3 КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради" (запис №9) (а.с. 8-11).

Відповідно до довідки від 12.04.2023 №05-08/16, виданої КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради", ОСОБА_1 з 21.11.1988 по теперішній час працює в КНП "Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради". Робота за цей період дає право на подвоєння стажу згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 15).

Згідно із ст. 60 Закону України №1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.

Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Згідно із даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до видів діяльності КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» належать: 87.20 надання послуг догляду із забезпеченням проживання ля осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію, спеціалізована медична практика 86.22 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері спеціальної медицини лікарями-спеціалістами та хірургами), діяльність лікарняних закладів 86.10 (цей клас включає короткострокове та тривале перебування пацієнтів у лікарнях широкого профілю, які здійснюють медичну, діагностичну та лікувальну діяльність (наприклад, громадські та обласні лікарні, лікарні некомерційних організацій, університетські лікарні, військові шпиталі та в`язничні лікарні), та лікарняні установи спеціального призначення (наприклад, наркологічні та психіатричні клініки, інфекційні лікарні, пологові будинки, санаторно-курортні заклади) та загальна медична практика код 86.21 (цей клас включає медичне консультування та лікування у сфері загальної медицини, які надають лікарі загального профілю) тощо.

Отже, КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради» як лікарняний заклад призначений для надання психіатричної допомоги і в розумінні ст. 60 Закону України №1788 є закладом з надання психіатричної допомоги.

Окрім цього, суд зазначає, що робота позивача у психіатричному закладі у спірний період відповідачем не спростовується.

Щодо посилань відповідача на неможливість зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи позивача у психіатричному закладі після 01.01.2004, суд зазначає, що ст. 60 Закону України №1788 є чинною по теперішній час. Стаття 24 Закону України №1058 не скасовує ст. 60 Закону України №1788 та не зупиняє її дію.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22.12.2021 у справі №688/2916/17, від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, які були враховані судом при вирішенні спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058 та Законом №1788 вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», то він мав би виключити із Закону України «Про пенсійне забезпечення» усі інші положення, чого зроблено не було.

Отже, незарахування відповідачем до стажу позивачки у подвійному розмірі періоду роботи в психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 06.03.2020 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про порушення позивачем порядку звернення за перерахунком пенсії.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону України №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.1 Розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Додатком 1 до Порядку №22-1 передбачено форму заяви про призначення/ перерахунок пенсії.

Заява ОСОБА_1 від 24.04.2023 складена у довільній формі (а.с. 12).

Висвітлюючи питання, яким повинен бути зміст заяви для призначення/ перерахунку пенсії, Верховний Суд, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17, висловив позицію, що заява про призначення/ перерахунок пенсії, подана пенсіонером у довільній формі, відповідає вимогам Порядку №22-1.

Так, у цій справі Верховний Суд вказав, що зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Суд касаційної інстанції зауважив, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Наведена позиція Верховного Суду дає підстави не погодитися з доводами відповідача, що подана в неналежній формі заява перешкоджає останньому в прийнятті рішення про проведення або про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Суд також зазначає, що відповідь ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не містить вказівки на те, що подана позивачем заява невстановленого зразка та з її змісту неможливо оцінити намір заявника, що перешкоджає її розгляду у встановленому порядку. Більше того відповідачем не повернуто вказану заяву у зв`язку з неналежним її оформленням.

Відтак, суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Крім того, згідно із пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо викладеної позовної вимоги ОСОБА_1 у частині визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку пенсії, оформленої листом від 22.05.2023 за №4470-4214/Ш-02/8-0900/23, суд зазначає, що у даному випадку відповідачем фактично вчинено бездіяльність, яка полягає у проведенні перерахунку пенсії позивача за її заявою від 24.04.2023. При цьому, лист від 22.05.2023 за №4470-4214/Ш-02/8-0900/23 містить лише обгрунтування підстав непроведення такого перерахунку.

Також суд зазначає, що довідкою від 12.04.2023 №05-08/16, виданою КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», підтверджується, що позивач працювала у вказаному медичному закладі, отже, зарахування відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 06.06.2020 має бути здійснене із урахуванням даних вищезазначеної довідки.

Відтак, на переконання суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивачки на відповідне пенсійне забезпечення слід позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незарахування стажу роботи позивачки з 01.01.2004 по 06.03.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.01.2004 по 06.03.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із урахуванням даних довідки від 12.04.2023 №05-08/16, виданої КНП «Івано-Франківський спеціальний заклад надання психіатричної допомоги Івано-Франківської обласної ради», та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах з 06.03.2020.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ураховуючи, що позивачка, згідно із квитанцією від 29.05.2023 підтвердила сплату судового збору на суму 1073,60 грн за подання цього адміністративного позову, суд робить висновок про стягнення на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування ОСОБА_1 страхового стажу з 01.01.2004 по 06.03.2020 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) страховий стаж з 01.01.2004 по 06.03.2020 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та перерахувати розмір пенсії з 06.03.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.