Справа № 446/626/18
Суддя: Самсін М. Л.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/626/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі:
головуючого - судді Самсін М. Л.
секретаря судового засідання Груба Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою судді від 08.12.2021 було прийнято зазначений адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Визнано поважними причини пропуску звернення до суду з адміністративним позовом та поновлено позивачу строк для звернення до суду з вказаним позовом
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, причини неявки суду не повідомив. Подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2017 ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС України автомобіль «Renault Frafik» р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , країна реєстрації - Республіка Польща.
30.12.2017 він їхав вищевказаним автомобілем в Республіка Польша через митний пост Рава-Руська за товаром, але біля 12 год. 30 хвилин, рухаючись автомобілем по дорозі за селом Батятичі, на повороті, вистрілило в машині праве переднє колесо, що стало причиною раптового з`їзду машини з дороги в кювет та було частково пошкоджено праву нижню частину бампера та передню частину крила автомашини. Після чого, евакуатором, автомашина була доставлена на СТО ПП ОСОБА_2 , де знаходилась на ремонті до 06.03.2018.
03.01.2018 після огляду автомашини на СТО ОСОБА_1 повідомили, що ремонт буде тривати значний період часу, тоді ОСОБА_1 до закінчення строку передбаченого ст.95 МК України звернувся з заявою у Львівську митницю ДФС України з повідомленням про причини невиїзду автомашини за межі митного контролю України..
Однак, коли 07.03.2018 після проведеного ремонту ОСОБА_1 перетинав автомашиною митний кордон України в м. Устилуг Волинської області, то працівники митниці затримали його разом з автомашиною і склали стосовно нього протокол про порушення митних Правил, а саме за ч.3 ст.470 Митного Кодексу України, незважаючи на подані ним документи, які підтверджували причину його невиїзду за межі Митного контролю України в десятиденний строк, починаючи з 29.12.2017.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Вимоги ст. 69 КАС України передбачають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 4 ст. 529 МК України скарга ( адміністративний позов ) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений КУпАП.
Статтею 289 КУпАП визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення.
У відповідності до 95 МК України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб).
З врахуванням вищенаведеного, обов`язок вивезення транспортного засобу «Renault Frafik» р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з митної території України був встановлений для позивача в максимальний строк до 10 діб. Однак, у вказаний строк ОСОБА_1 не вивіз транспортний засіб з причини, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення цієї дії (вивезення т/з). Ввезений автомобіль знаходився в несправному стані, вийшов з ладу та проходив ремонт.
Як вбачається з матеріалів справи, несправність транспортного засобу «Renault Frafik» р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , була такою при якій неможливий рух транспортного засобу, що підтверджується довідкою від 06.03.2018, видана ПП ОСОБА_3 ..
Відповідно до ч. 3 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Від позивача не надходило жодних повідомлень про неможливість прибуття та клопотань про перенесення розгляду справи.
Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У п.1 ч.1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Відповідно ч. 1 ст. 530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.
Згідно ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.
У ч. 2. цієї норми МК України визначено, що підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
Як було встановлено судом справа про порушення митних правил була розглянута у відсутності позивача.
У ч. 1 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Крім того, згідно ч. 4 ст. 526 цього Кодексу справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.
Суд також враховує, що Митним Кодексом України встановлена адміністративна відповідальність за вчинення відповідних правопорушень, зокрема про такий вид відповідальності окремо зазначається у ст.ст. 458, 459, 498, 499, 530 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
У відповідності до ч. 1 ст. 522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.
У ст. 525 цього Кодексу передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Суд вважає, що в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС-начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Шелігацьким Є.С. при розгляді справи про порушення митних правил позивачем за ч. 3 ст. 470 МК України було допущено порушення вимог ст.ст. 508-528 зазначеного Кодексу як щодо перевірки встановлених і наведених вище обставин, так і щодо процедури одержання особистих пояснень від позивача саме при розгляді справи, забезпечення прав позивача на використання правової допомоги, вирішення справи на умовах компромісу, строків притягнення до адміністративної відповідальності та застосування наслідків їх закінчення.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
У ст. 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності дій при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, в частині щодо розгляду справи за межами строків встановлених ст. 38 КУпАП, на спростування позову та встановлених судом обставин, не подав.
У зв`язку з чим, суд вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що не відповідає закону, порушує права позивача, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України не може бути здійснене на підставі пропущення строків притягнення особи до відповідальності передбачених ст. 38 КУпАП та на підставі неналежних доказів його вини і підлягає скасуванню.
Звертаючись до суду з адміністративним позовом позивач посилався на те, що відповідачем безпідставно було його притягнуто до адміністративної відповідальності, так як Митний кодекс України не був ним порушений, а навпаки спростовується наданими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року, постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.
Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, оскільки звільнений від його сплати при поданні даної заяви до суду, відповідач теж не поніс судових витрат по даній справі, тому їх слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.
Керуючись ст.ст. 6-9, 72-77, 139, 242-246, 255, 286, 295 КАС України, ст.ст. 7, 222, 251, 254, 258, 268, 288 КУпАП, суд ,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.
Судові витрати у виді судового збору по справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя : М.Л.Самсін