Справа № 358/1004/23
Суддя: Лебединець Г. С.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 358/1004/23 Провадження № 2-а/358/30/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., за участю представника позивача - адвоката Ярошинської І.А., представника відповідача - Прокопець А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богуславського відділу Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Богуславського відділу Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 1 від 14.06.2023 року про його примусове повернення до країни походження в строк до 28.06.2023 року.

В обґрунтування позову зазначив наступне. 14.06.2023 року відповідачем винесено оскаржуване рішення № 1 про примусове повернення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни та зобов`язано позивача покинути територію України у термін до 28.06.2023 року. З вказаним рішенням він не згодний, оскільки воно не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості. Так, він дійсно є громадянином Республіки Азербайджан. Має дружину та двох синів, які є студентами навчальних закладів в м.Києві. На територію України він прибув 04.09.2022 року з метою працевлаштування, навчання дітей та подальшого проживання на території України. Крім того, він має у власності з 2013 року нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрований в даній квартирі він з 23.11.2021 року. Посвідка на тимчасове проживання в України йому була видана із строком дії до 31.08.2022 року та 04.09.2022 року вона була у нього вилучена. Разом із тим, він має дозвіл на працю на посаді економіста в ТОВ «Компанія «Полісся». Дозвіл дійсний до 19.05.2025 року. Згідно наказу № 26/05 від 26.05.2023 ТОВ «Компанія «Полісся» призначила відповідальним працівником за роботу з іноземцями - ОСОБА_2 , який повинен був займатися оформленням дозволу на застосування праці іноземців. Керівництвом товариства були надані пояснення до ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області про наявність обставин, які негативно вплинули на швидкість прийняття рішення щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання. Крім того, керівництвом товариства 26.05.2023 надано гарантійний лист на підтвердження того, що компанія запросила позивача, гарантує наявність достатнього фінансового забезпечення та бере на себе зобов`язання, у випадку необхідності, сплатити витрати позивача, пов`язані із перебуванням в Україні. Позивач зазначає, що у зв`язку із воєнним станом, він не зміг вчасно подати документи на продовження посвідки на тимчасове проживання. За порушення правил перебування відповідачем складені протоколи та винесено постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача та на ОСОБА_2 . Штрафи ними в добровільному порядку були сплачені. Вважає, що відповідачем не взято до уваги: наявність сім`ї - дружини та двох синів, які проживають у належній йому квартирі; офіційне працевлаштування з відповідним дозволом до 19.05.2025 року; поважність причин не продовження посвідки на тимчасове проживання; особиста власність на території України. Крім того, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем дій, що порушують правила перебування іноземців на території України. З цих підстав просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ярошинська І.А. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - Прокопець А.В. позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві на позов, та просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Вислухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до копії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 громадянину Азербайджана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.10.2021 року наданий дозвіл на тимчасове проживання в Україні до 31.08.2022 року.

Згідно довідки Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 23.11.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.11.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Протоколом вилучення документів від 04.09.2022 року, у громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , вилучена посвідка на тимчасове проживання, строк дії якої закінчився 31.08.2022 року.

23.03.2007 року ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер, що підтверджується карткою фізичної особи - платника податків.

Згідно договору купівлі продажу квартири, ОСОБА_1 17.01.2013 року придбав нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно підтверджується, також, Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 54157 від 17.01.2013 року.

Згідно дозволу серія АА № 071592 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого Київським обласним центром зайнятості 19.05.2023 року, ОСОБА_1 займає посаду економіста у ТОВ «Компанія «Полісся», дозвіл дійсний до 19.05.2025 року.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 26.05.2023 року, ТОВ «Компанія «Полісся» зареєстровано з 23.07.1996 року, у процесі припинення не перебуває.

Згідно наказу ТОВ «Компанія «Полісся» від 26.05.2023 року № 26/05, ОСОБА_2 було призначено відповідальним працівником за роботу з іноземцями, в тому числі з оформленням дозволу на застосування праці іноземців, продовженням строку перебування та отриманням посвідок на тимчасове проживання в Україні для іноземців.

Згідно пояснень директора ТОВ «Компанія «Полісся» ОСОБА_4 від 26.05.2023 року, наданих до ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, керівництво компанії повідомило міграційну службу про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прострочив встановлений порядок для подачі документів на тимчасову посвідку у зв`язку із продовженням дії воєнного стану на території України, введенням обмежувальних заходів щодо використання електроенергії після ракетних бомбардувань електростанцій. Вказані обставини значно обмежили фінансово-економічні можливості товариства для забезпечення працівника відповідною заробітною платою та працевлаштуванням на повний робочий день та негативно вплинули на швидкість прийняття рішень щодо оформлення дозволу на працевлаштування ОСОБА_1 та відновлення виробничо-господарської діяльності товариства.

Крім пояснень, 26.05.2023 року товариство надало відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області гарантійний лист щодо наявності достатнього фінансового забезпечення та взяття на себе зобов`язання у випадку необхідності сплатити всі витрати ОСОБА_1 , пов`язані з його перебуванням на території України та виїздом з України.

Щодо сімейного стану позивача надані наступні письмові докази.

30.10.2000 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із громадянкою республіки Азербайджан - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією паспорту останньої.

Згідно посвідки № НОМЕР_2 на тимчасове проживання в Україні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої 26.10.2021 року, дата закінчення строку дії - 31.08.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 разом із дружиною мають двох спільних синів.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Республіки Азербайджан, має посвідку на тимчасове проживання в Україні строком до 31.08.2023 року та є студентом Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Республіки Азербайджан, має посвідку на тимчасове проживання в Україні строком до 01.09.2026 року та є студентом Національного медичного університету імені О.О.Богомольця.

Згідно рішення № 1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 від 14.06.2023 року, було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 28.06.2023 року.

14.06.2023 року Богуславським відділом ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО 002027 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 203 КУпАП про те, що 14.06.2023 року о 15-10 год за адресою: м.Богуслав, вул.Франка Івана, 14, виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживав без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_3 . У відповідній графі ОСОБА_1 надав свої пояснення, а саме, він своєчасно не подав документи на оформлення посвідки на тимчасове проживання, у зв`язку із продовженням дії воєнного стану.

Постановою Богуславського відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області серії ПН КМО 002028 від 14.06.2023 відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

15.06.2023 ОСОБА_1 сплатив штраф у розмірі 3400,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

Крім того, 14.06.2023 року Богуславським відділом ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКО 002028 відносно ОСОБА_2 за ст. 206 КУпАП про те, що 14.06.2023 року о 17-10 год за адресою: м.Богуслав, вул.Франка Івана, 14, виявлено громадянина ОСОБА_2 , уповноважену особу по роботі з іноземцями в ТОВ «Компанія «Полісся», який порушив порядок оформлення документів на право проживання в Україні громадянину Азербайджану ОСОБА_1 . Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_3 .

Постановою Богуславського відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області серії ПН КМО 002029 від 14.06.2023 відповідно до ст. 206 КУпАП було накладено на Дорошева адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

15.06.2023 ОСОБА_2 сплатив штраф у розмірі 5100 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

Відповідно до пункту 7 Положення про Богуславський відділ ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області, затвердженого наказом Центрального міжрегіонального управління ДМС у м.Києві та Київській області № 136 а/г від 30.07.2021 року, самопредставництво самостійного підрозділу ЦМУ ДМС, як суб`єкта владних повноважень у судових справах та судових процесах здійснюється через керівника структурного підрозділу та працівників підрозділу, визначених за довіреністю та/або дорученням ЦМУ ДМС.

Спірні правовідносини, регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі по тексту - Закон № 3773-VI)(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно пункту 14 частини 1 статті 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно частини 3 статті 3 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 23 Закону № 3773-VI передбачено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Отже, іноземець або особа без громадянства підлягає примусовому поверненню в країну походження за рішенням уповноваженого на це органу виключно за умови наявності у їх діях ознак порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, або якщо вони суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 3773-VI один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі по тексту - Інструкція).

Пунктом 1.6 Інструкції визначено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Богуславського відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області серії ПН КМО 002028 від 14.06.2023 відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Вказана постанова є чинною, що не спростовано належними доказами.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи не міститься, а позивачем не надано доказів та пояснень неможливості його звернення до органів ДМС, до затримання останнього та прийняття оскаржуваного рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, з оформленням документів на тимчасове проживання в Україні.

При цьому, як вбачається з пояснень позивача, останній вчасно не подав документи на оформлення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із продовженням дії воєнного стану на території України.

Наведене свідчить, що позивач, порушуючи чинне законодавство України, розуміючи наслідки такого порушення, з особистих міркувань, у належний спосіб, не звернувся до органів ДМС з оформленням документів на право проживання в Україні.

Пунктом 5 Інструкції №353/271/150 визначено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України (п. 5 Інструкції № 353/271/150).

Вищевикладене узгоджується з висновками Верховного Суду, зазначеними в постанові від 13.10.2021 у справі №263/14519/20 та в постанові від 20.09.2022 у справі 755/7030/21.

Щодо доводів позивача, що продовження військового стану в Україні стало перешкодою у вчасному зверненні на оформлення посвідки на тимчасове проживання, суд зазначає, що вказана підстава позивачем належним чином не обґрунтована з огляду на те, що позивач прибув на територію України 04.09.2022 року, коли воєнний стан вже неодноразово продовжувався. Крім того, позивачем не зазначено, які саме об`єктивні та непереборні обставини стали перешкодою у своєчасному зверненні до уповноваженого органу для оформлення посвідки.

Щодо доводів позивача про наявність у нього офіційного працевлаштування та відповідного дозволу, суд зазначає, що строк дії посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні діяв до 31.08.2022 року, а дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданий позивачу Київським обласним центром зайнятості лише 19.05.2023 року, тобто на дату закінчення строку дії посвідки, позивач не мав дозволу на працевлаштування.

Щодо доводів позивача про наявність у нього нерухомого майна - придбаної квартири та гарантування захисту права власності Ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд зазначає, що дії відповідача спрямовані не на позбавлення позивача права власності, а на дотримання вимог міграційного законодавства країни перебування. Право власності позивача на вказане нерухоме майно відповідачем не оспорюється.

Щодо доводів позивача про наявність у нього родини, яка проживає на території України, суд зазначає наступне. Так, згідно посвідки на тимчасове проживання дружини позивача - ОСОБА_3 , строк дії посвідки закінчився, також, 31.08.2022 року. Доказів щодо її знаходження на території України суду не надано.

Крім того, наявність родини, яка мешкає у країні тимчасового проживання не може бути підставою для порушення міграційного законодавства вказаної країни.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 порушено, покладений на нього чинним законодавством України, обов`язок дотримуватись вимог національного законодавства України.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави суду для висновку, що позивачем свідомо допущено порушення чинного законодавства України, що є законною підставою для винесення контролюючим органом рішення про примусове повернення громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи щодо прийняття оскаржуваного рішення, відповідно до норм чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновків, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставах та в межах повноважень, а також у спосіб, що передбачені Конституцією України та вимогами чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підставі для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 79, 139, 241-251,295 КАС України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Богуславського відділу Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01.08.2023 року у зв`язку із перебуванням головуючого по справі в нарадчій кімнаті з 19.07.2023 по 31.07.2023 включно по іншому провадженню.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець