Справа № 260/2035/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/2035/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить: 1) визнати неправомірними дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо прийняття Рішення №16 від 09.12.2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та відповідно скасувати оскаржуване рішення; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Закарпатській області зарахувати до загального стажу роботи періоди роботи згідно записів в трудовій книжці, а саме: - з 5.05.1987 року по 2.01.1990 року "Хустський госпрозрахунковий будівельний участок треста "Карпаткурортстрой" та Хустському МП "Курортстрой" за період роботи з 02.01.1991 р. по 01.11.1991 року, та період роботи в СУ треста "Комсомольськметалургстрой" з 14.12.1984 р. по 06.10.1986 р.; 3) зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту набуття права.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Однак за результатами розгляду такої заяви у призначенні пенсії було відмовлено з мотивів відсутності необхідного страхового стажу. Так, до такого не було зараховано період роботи в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 05.05.1987 по 02.01.1990 та Хустському МП «Курортстрой» за період роботи з 02.01.1991 по 01.11.1991, СУ-10 треста «Комсомольськметалургстрой» з 14.12.1984 по 06.10.1986, оскільки записи трудової книжки містять виправлення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. З таким рішенням відповідача не погоджується, оскільки вважає, що такі виправлення були зроблені відповідно до норм чинного законодавства.

27 квітня 2023 року відповідач подав до суду відзив на позов №0700-0902-8/20325 від 25.04.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив про правомірність відмови позивачу у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного страхового стажу. Пояснив, що спірні періоди роботи не були зараховані до страхового стажу з огляду на те, що записи про такі були внесені до трудової книжки з порушенням вимог чинного законодавства.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області №16 від 09.12.2019 у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Так, відповідного до такого рішення страховий стаж ОСОБА_1 становить 12 років 1 місяць 9 днів. При цьому до страхового стажу не включено періоди роботи в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста «Карпаткурортстрой» з 05.05.1987 по 02.01.1990 та Хустському МП «Курортстрой» за період роботи з 02.01.1991 по 01.11.1991, СУ-10 треста «Комсомольськметалургстрой» з 14.12.1984 по 06.10.1986, оскільки записи трудової книжки містять виправлення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Не погоджуючись із зазначеним рішення органу Пенсійного фонду України, з метою захисту права на пенсійне забезпечення позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058 має право на пенсію після досягнення 60 років за наявності страхового стажу 26 років.

Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р.

П. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Відповідно до п. 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

П. 2.9 Інструкції передбачено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (що була чинна на момент видачі трудових книжок позивача).

З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудові книжки б/н від 01.08.1979 та НОМЕР_1 від 30.08.1986, в яких наявні відомості про роботу ОСОБА_1 в СУ-10 треста «Комсомольськметалургстрой» з 14.12.1984 по 06.10.1986, в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста «Карпаткурортстрой» з 05.05.1987 по 02.01.1990 та Хустському МП «Курортстрой» за період роботи з 02.01.1991 по 01.11.1991.

Так, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства

Поряд з цим, в трудовій книжці ОСОБА_1 б/н від 01.08.1979 запис під №11, що стосується періоду роботи в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста «Карпаткурортстрой» містить виправлення в частині найменування займаної позивачем посади. Окрім того, запис під №16 місить виправлення в частині зазначення місяця звільнення ОСОБА_1 з роботи в Хустському МП «Курортстрой».

Наявність таких виправлень стали підставою для відмови відповідача у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 .

Оцінюючи правомірність такого рішення відповідача, суд зазначає наступне.

Незважаючи на окремі незначні недоліки в заповненні спірних записів трудової діяльності позивача, з таких точно можна встановити місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

З аналізу наведених норм суд вважає, що оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, незначні недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Окрім того, суд вважає, що відповідач, як орган Пенсійного фонду, у разі наявності сумнівів щодо певних періодів трудової діяльності не позбавлений права провести відповідну перевірку, чим в даному випадку не скористався. Натомість ГУ ПФУ в Закарпатській області відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу з формальних підстав.

З огляду на зазначене суд вважає, що періоди роботи ОСОБА_1 в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста «Карпаткурортстрой» з 05.05.1987 по 02.01.1990 та Хустському МП «Курортстрой» за період роботи з 02.01.1991 по 01.11.1991 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача при вирішенні питання призначення пенсії.

Що стосується правомірності не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в СУ-10 треста «Комсомольськметалургстрой» з 14.12.1984 по 06.10.1986 з підстав наявності виправлень у відповідному записі трудової книжки, суд зазначає, що за наслідками дослідження наданої відповідачем копії трудової книжки НОМЕР_1 від 30.08.1986, будь-яких виправлень у таких записах судом не встановлено.

З огляду на що суд вважає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області безпідставно відмовило у зарахування такого періоду роботи до страхового стажу ОСОБА_1 , а тому позовна вимога частині зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди трудової діяльності є правомірною та підлягає задоволенню.

Поряд з цим, наявний у ОСОБА_1 на момент звернення до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком страховий стаж з врахуванням спірного, що підлягає зарахування за висновками суду, є недостатнім для призначення пенсії за віком на підставі норм абз. 2 ч. 1 ст. 26 Закону №1058, оскільки складає менше 26 років.

У зв`язку із наведеним суд вважає, що позовна вимога в частині скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити таку задоволенню не підлягає.

Таким чином, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №16 від 09.12.2019 в частині відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в СУ-10 треста «Комсомольськметалургстрой» з 14.12.1984 по 06.10.1986, в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста «Карпаткурортстрой» з 05.05.1987 по 02.01.1990 та Хустському МП «Курортстрой» за період роботи з 02.01.1991 по 01.11.1991.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в СУ-10 треста «Комсомольськметалургстрой» з 14.12.1984 по 06.10.1986, в «Хустському госпрозрахунковому будівельному участку треста «Карпаткурортстрой» з 05.05.1987 по 02.01.1990 та Хустському МП «Курортстрой» за період роботи з 02.01.1991 по 01.11.1991.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 357,87 гривень (Триста п`ятдесят сім гривень 87 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін