Справа № 619/2719/23
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/2719/23
провадження № 2-а/619/5/23
РІШЕННЯ

іменем України

02 серпня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/2719/23

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: інспектор поліції ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Блажко Дмитро Васильович,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

16 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора поліції ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Блажка Д.В., в якому просив скасувати постанову серії ЕАС № 7038371 від 23.05.2023 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування позову зазначив, що постановою інспектора поліції відділу поліції № 3 (м. Дергачі) ХРУП № 3 ГУНП у Харківській області Блажка Д.В. серія ЕАС № 7038371 від 23.05.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що 23.05.2023 о 10:35:15 у с. Черкаська Лозова провулок Променевий, 29 він керував транспортним засобом Renault Premium 450.18 DХІ, р/н НОМЕР_1 , без водійського посвідчення, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки 23.05.2023 приблизно о 06:00 год ранку він перебував на стоянці неподалік автозаправки WOG, що знаходиться за адресою: провулок Променевий, 29 в с. Черкаська Лозова Харківської області, у автомобілі Renault Premium 450.18 DХІ, р/н НОМЕР_1 . До нього звернулись працівники поліції, які приїхали на авто поліції з номерним знаком НОМЕР_2 , та попросили пред`явити документи. Співробітники поліції не представились, причини перевірки документів йому не повідомили. Ним було пред`явлене електронне посвідчення водія категорій А1. А. В1, В, СІ, С, ВЕ. С1Е, НОМЕР_3 на мобільному телефоні (смартфоні) у мобільному застосунку «ДІЯ», однак, це не задовольнило інспектора. Склалась конфліктна ситуація і він вимушений був звернутись на гарячу лінію «102» зі скаргою на дії працівників поліції. Приблизно о 8:00 год ранку до місця події під`їхав ще один співробітник поліції, якому він також пред`явив електронне посвідчення водія на смартфоні у мобільному застосунку «ДІЯ» (QR-код), яке він відсканував за допомогою свого планшету. 23.05.2023 о 10:35 год в процесі тривалого конфлікту, інспектором поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на нього по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вважає, що він дотримався вимог п.п. 2.1, 2.4 ПДР України, абзаців другого та третього частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» та Порядку формування та перевірки електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій, а саме: мав при собі електронне посвідчення водія відповідної категорії та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним було пред`явлено на смартфоні електронне посвідчення водія. Але не дивлячись на виконання ним вимог чинного законодавства, відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Отже, він не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову ЕАС № 7038371 від 23.05.2023 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків інспектора фактичним обставинам справи, оскільки він мав при собі електронне посвідчення водія та пред`явив його інспектору поліції, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

13 липня 2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відомості, які містяться в «Інформаційний портал НПУ».

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

16 червня 2023 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви у строк 10 днів з дня вручення ухвали.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

03 липня 2023 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи на 13 липня 2023 року об 11 год 00 хв. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 10 липня 2023 року.

13 липня 2023 року з метою встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, судом направлено запит до ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, у зв`язку з цим розгляд справи відкладено.

19 липня 2023 року до суду з ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшов матеріал щодо фактичних обставин справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, телефонограмою просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій справу просив розглядати у його відсутність.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7038371 від 23.03.2023 о 10:35:15 у с. Черкаська Лозова провулок Променевий, 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Premium 450.18 DХІ» р/н НОМЕР_1 без водійського посвідчення, чим порушив вимоги п. 2.1 Правил дорожнього руху. Даною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 2 липня 2015 року поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху ( частини перша, друга і четверта статті 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу III Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 1211, 1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 1241, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті 1331, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно з ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу.

Пунктом п`ятим частини першої статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7038371 від 23.05.2023 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі ПДР), про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, передбачено, зокрема, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» №3353-XII від 30 червня 1993 року водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Також зазначеною статтею передбачено, що водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, або пред`явити електронне посвідчення водія.

Таким чином, пунктом 2.1 ПДР встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

В розумінні статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частинами третьою, четвертою зазначеної статті встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, згідно з частиною другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 89 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно наданих відповідачем відомостей «Інформаційний портал НПУ» вбачається, що посвідчення водія ОСОБА_1 вилучено 30.12.2022 та видано дозвіл: ДТ300369.

З наданих відповідачем матеріалів, вбачається, що під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 були відсутні оригінали будь-яких документів, а саме: посвідчення водія чи тимчасового дозволу. Під час винесення постанови ОСОБА_2 попередньо за базою даних ITC «ІПНПУ» «Посвідчення водія» 23.05.2023 було здійснено перевірку. Перевіркою було встановлено, що 30.12.2022 посвідчення водія НОМЕР_4 терміном дії з 12.10.2011 по 12.10.2061 у ОСОБА_1 було вилучено та видано тимчасовий дозвіл ДТ300369, який станом на 23.05.2023 був уже простроченим. Враховуючи вищевикладене ОСОБА_2 було винесено постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

Пунктами 4, 5 «Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення», затвердженого Постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1086, визначено, що у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі. До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1453 від 29.12.2021 затверджено Порядок формування та перевірки електронного посвідчення водія, електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, їх електронних копій (далі Порядок).

Пунктом 9 Порядку визначено, що в електронному посвідченні водія відображається така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи українською мовою та латинськими літерами; 4) дата та місце народження; 5) категорія; 6) дата відкриття відповідної категорії (за наявності); 7) дата закінчення дії відповідної категорії (за наявності); 8) дата видачі; 9) дата закінчення строку дії (за наявності); 10) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 11) серія і номер документа; 12) відцифрований образ обличчя особи; 13) інформація про надання письмової згоди або незгоди на посмертне донорство (вноситься тільки за письмовою згодою особи (за наявності); 14) група крові (резус-фактор) (за наявності); 15) обмеження (за наявності); 16) особливі відмітки (за наявності).

Проте, вказаним Порядком не передбачено внесення до електронного посвідчення водія відомостей про вилучення посвідчення водія.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 передбачено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно з п. 1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суд вважає, що наявність відомостей «Інформаційний портал НПУ» про те, що посвідчення водія ОСОБА_1 вилучено 30.12.2022 та видано дозвіл: ДТ300369, були достатньою підставою для перевірки фактичної наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія чи дійсного тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження фактичної наявності у нього посвідчення водія чи дійсного тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 7038371 від 23.05.2023 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Отже, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності та враховуючи наявність у справі належних доказів того, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП є цілком законною та обґрунтованою, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліції ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Блажка Дмитра Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКНН НОМЕР_5 ;

відповідач: інспектор поліції ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Блажко Дмитро Васильович, місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, буд. 10.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2023 року.

Суддя Є. А. Болибок