Справа № 487/2531/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 487/2531/23
Головуючий в 1 інстанції: Боброва І.В.

Дата і місце ухвалення 12.06.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2022 р. по справі №487/2531/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП в Миколаївській області Поповича Віталія Миколайовича про скасування постанови та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП в Миколаївській області лейтенанта поліції Поповича В.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 766606 від 28.04.2023, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі не врахував, що відеозапис яким начебто зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення зроблено не з нагрудного реєстратора поліцейського, а за допомогою мобільного телефону. З приводу інших відеозаписів зазначив, що останні не можуть братись судом до уваги, оскільки постанова про накладення адміністративного стягнення не містить жодних посилань на технічні засоби, якими відповідач здійснював такі відеозаписи. Також апелянт зазначає на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання щодо правової допомоги.

З огляду на викладене апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти по справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №766606 від 28.04.2023р., якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, 23.03.2023 року о 22 год. 40 хв. в ході виконання службових обов`язків, інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 4 УПП в Миколаївській області лейтенантом поліції Поповичем В.М. за адресою: м. Миколаїв вул. Бутоми, 12, виявлено та зупинено транспортний засіб марки «BMW X5», дн НОМЕР_1 , водій якого в темну пору доби керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком, чим порушив пункт 2.9 в) Правил дорожнього руху України.

Встановивши особу водія, інспектором патрульної поліції складено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 766606 від 28.04.2023р., законність якої є предметом спору у данні справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявні у справі матеріали підтверджують встановлене за позивачем порушення, підстави для задоволення позову та скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 (а) ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.2.9.в. ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частина 1 статті 121-3 КУпАП передбачає відповідальність, за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. (далі -Інструкція № 1395)

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За змістом статті 31 цього Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відповідності до ч. 1ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП відповідачем надано диск з відеозаписами зі службового транспортного засобу патрульної поліції та нагрудної камери поліцейського.

Ознайомившись зі змістом зазначених вище відеозаписів, судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.03.2023 року о 22 год. 40 хв. екіпажем патрульної поліції зупинено транспортний засіб марки «BMW X5», дн НОМЕР_1 , водієм якого, як в подальшому було встановлено був ОСОБА_1 , який в темну пору доби керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком, чим порушив пункт 2.9 в) Правил дорожнього руху України.

Судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта, що позивач не керував зазначеним транспортним засобом, оскільки як вбачається з наявного у справі відеозапису в автомобілі марки «BMW X5» та біля нього окрім ОСОБА_1 та інспекторів патрульної поліції були відсутні інші особи.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував надані відповідачем відеодокази, оскільки останні у своїй сукупності надають можливість перевірити усі суттєві обставини інкримінованого позивачу правопорушення, зокрема рух транспортного засобу з не освітленим у темну пору доби номерним знаком, а також особу, якій інспектор патрульної поліції роз`яснював причини зупинки, а отже у даному випадку такі докази є належними.

Крім цього, аналіз змісту досліджених відеозаписів дає підстави стверджувати, що останні здійснювались як зі службового автомобіля патрульної поліції, так із нагрудної камери поліцейського, тобто з технічних приладів використання, яких прямо передбачено Законом №580-VIII, а отже у даному випадку надані відповідачем відеодокази є допустимими.

Таким чином, наявні у справі матеріали однозначно підтверджують факт наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а отже постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 766606 від 28.04.2023р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 1190,00 грн. прийнята законно та обґрунтовано.

При цьому, судова колегія вважає безпідставними посилання апелянта на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення з підстав відмови у задоволені клопотання щодо правової допомоги, оскільки на переконання судової колегії з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (23.03.2023р.) по день прийняття оскаржуваної постанови (28.04.2023р.) у позивача було достатньо часу для реалізації свого права на правову допомогу.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2022 р. по справі №487/2531/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук