Справа № 560/1293/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1293/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

01 серпня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі по тексту - Постанова №168);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити з 24.02.2022 додаткову винагороду згідно з Постановою №168 в розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях чи заходах.

Позов мотивований тим, що відповідач не виплатив позивачу в повному розмірі додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 за безпосередню участь у бойових діях.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 із розрахунку до 100000,00 грн., на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 із розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що надані позивачем довідки не є належними доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки останні містять суперечливі, на його переконання, відомості. Так, у підставах видачі зазначених довідок вказані документи, що датовані 2021 роком, тобто до введення в Україні воєнного стану. Крім того, у підставах видачі довідок обов`язково зазначається рапорт, який у даних довідках відсутній. У зв`язку з цим, вважає, що у військової частини відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2023 року за клопотанням апелянта витребувано додаткові докази по справі.

19 липня 2023 року до суду надійшла відповідь з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо витребовуваних документів, з наданням відповідної архівної довідки.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2023 №135 ОСОБА_1 отримав додаткову винагороду згідно з Постановою №168 в таких розмірах: за лютий 2022 року 0,00 грн, за березень 2022 року 29550,69 грн, за квітень 2022 року 5806,45 грн, за травень 2022 року - жовтень 2022 року 30000,00 грн, за листопад 2022 року 24000,00 грн.

Не погоджуючись з сумою виплаченої додаткової винагороди за вказані періоди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

Разом з тим, відповідно до довідок військової частини НОМЕР_2 ІІ від 20.05.2022 №313/уос/1477д, від 08.06.2022 № №313/уос/2540д ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022. Тому за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 позивач має право на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн., за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях чи заходах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних відносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно із п.2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Міністром оборони України в Окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.

Абзацами 3, 4 п.3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Згідно з пунктом 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Відповідно до пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

З аналізу вищенаведених положень слід дійти висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги відповідача про те, що надані позивачем довідки не є належними доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях, оскільки останні містять суперечливі відомості, колегія суддів враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до довідок військової частини НОМЕР_2 ІІ від 20.05.2022 №313/уос/1477д, від 08.06.2022 № №313/уос/2540д ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в період з 24.02.2022 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022.

Довідки видані на підставі наказів Командувача об`єднаних сил № 160/дск від 26.06.2021, №45/дск від 09.03.2022; бойового розпорядження об`єднаного командного пункту операції об`єднаних сил від 02.07.2021 року № Р-339-т; журналу бойових дій зведеного ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 від 18.05.2021 року № 891.

Водночас, апелянт наполягає на тому, що у підставах видачі зазначених довідок вказані документи, що датовані 2021 роком, тобто до введення в Україні воєнного стану. Крім того, у підставах видачі довідок обов`язково зазначається рапорт, який у даних довідках відсутній.

З даного приводу колегія суддів зауважує, що відповідно до архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/5354 від 11.07.2023 в рапорті командира об`єднаної групи логістичного забезпечення - заступника Командувача угруповання об`єднаних сил з логістики начальнику штаб-першому заступнику Командувача угруповання об`єднаних сил (вх. №16/90С/Р від 10.05.2022), значиться:

"Дійсним підтверджую безпосередню участь у бойових (воєнних) діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у складі сил та засобів об`єднаних сил в Донецькій та Луганській областях у лютому-квітні 2022 року особовим складом зведеного ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 .

Порушую клопотання про надання довідок про безпосередню участь у бойових (воєнних) діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі сил та засобів об`єднаних сил в Донецькій та Луганській областях особовому складу зведеного-ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 для подання до місця штатної служби за списком: 59 солдат ОСОБА_2 , в/ч НОМЕР_1 , підстава, № розпорядження, дата: Наказ КОС по с/ч від 26.06.2021 № 160/дск БР ОКП ООС від 02.07.2021 року №Р- 339T, Журнал ведення бойових дій зв.рвб військової частини НОМЕР_3 від 18.05.2021 №891, дні виконання 24.02- 30.04.2022, всього 66 діб".

Тобто, даною архівною довідкою підтверджується, що попри те, що у підставах для видачі довідок про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії вказані документи, що датовані 2021 роком, дні виконання позивачем зазначених заходів вказані вже після запровадження воєнного стану в Україні, що надає позивачу права на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168. Крім того, дана архівна довідка також підтверджує наявність відповідного рапорта, на що звертав увагу апелянт.

Зважаючи на те, що підставою для видачі довідки від 08.06.2022 № №313/уос/2540д також зазначені наказ КОС по с/ч від 26.06.2021 № 160/дск БР ОКП ООС від 02.07.2021 року №Р- 339T, Журнал ведення бойових дій зв.рвб військової частини НОМЕР_3 від 18.05.2021 №891, що й в архівній довідці, то підстави ставити під сумнів безпосередню участь позивача у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в період з 01.05.2022 по 31.05.2022 також відсутні.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, що за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 позивач має право на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн., за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях чи заходах і доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Стосовно доводів апелянта на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, судова колегія зазначає наступне

Згідно із ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, спірні правовідносини стосуються зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити нарахування та виплати додаткової винагороди за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії. Отже, позивач не погоджується з ненарахуванням та невиплатою складової заробітної плати.

При цьому, під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважує, що перебування особи на публічній службі, у тому числі військовій службі, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.

В аспекті спірних правовідносин поняття грошове забезпечення і заробітна плата, які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними. Рівнозначність цих понять обумовлена наявністю у сторін прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків та врегульоване спеціальними законами: Законом України "Про оплату праці", Кодексом законів про працю України, а також іншими підзаконними нормативними актами.

Положеннями ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції до 19.07.2022) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, ч.2 ст.233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Крім того, відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 №1423 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про порушення позивачем строків звернення до суду є безпідставними.

Відтак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.