Справа № 160/12834/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ у Львівській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000.
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000 до пільгового стажу за Списком № 1, призначити та виплатити пенсію за віком починаючі з 13.03.2023 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 21.04.2023 року позивачу виповнилось 52 роки. Загальний стаж роботи станом на 21.04.2023 рік становить 40 років 6 місяців 11 днів ( в т.ч. додаткові роки за Список №1-5 років). Пільговий стаж за Списком №1 становить 8 років 8 місяців 19 днів (з урахуванням строкової військової служби та періоду перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва). З 11.06.1999 по 30.06.2000 він перебував на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, якій зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Період перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом становить 1 рік 19 днів. Позивач вважає, що, при пільговому стажі 8 років 8 місяців 19 днів з урахуванням періоду перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва він має право на пенсію в 52 роки. Досягнувши віку 52 роки, 21 квітня 2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою щодо призначення йому пільгової пенсії за віком по списку № 1. Для призначення пільговий пенсії ним були надані наступні документи: трудова книжка НОМЕР_1 ; витяг із акту огляду у МСЕК сер ДНА-01 № 144342, в якій зазначено, що з 11.06.1999 по 30.06.2000 йому була призначена 3 гр. інвалідності - трудове каліцтво; акт про нещасний випадок № 11 від 15.10.1998 року. Тому вважає, що відповідно до ст. 13 а) Закону України «Про пенсійне забезпечення», його стаж роботи в шкідливих умовах повинен бути визнаний як 8 років 8 місяців 19 днів, тобто більше на 8 місяців, необхідних для призначення пільгової пенсії. Однак відповідач вважає, що станом на 21.04.2023 року у позивача відсутнє право на призначення пенсії на пільгових умовах через відмову в зарахуванні до стажу роботи із шкідливими умовами, якій дає право на призначення пенсії, час перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 07.12.1994 він працюю у ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді слюсаря-ремонтника. Позивач вважає відмову відповідача в зарахуванні йому до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи періоду перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000 рік незаконною та протиправною, а своє право на призначення пільгової пенсії порушеним, у зв`язку із чим звернувся до суду.
Ухвалою суду від 12.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 12.06.2023 року відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
05.07.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач 2 не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до територіального Відділу обслуговування громадян із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 зі зменшенням пенсійного віку на 5 років та долучив документи. Розглянувши документи, додані до заяви, Головним управлінням до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди. Час перебування на інвалідності з 11.06.1999 по 30.06.2000 у зв`язку з трудовим каліцтвом не зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки згідно трудової НОМЕР_1 заявник з 07.12.1994 по даний час працює у ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді слюсара - ремонтника. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач матиме з 13.03.2024 (після досягнення необхідного віку).
Ухвала суду від 12.06.2023 року отримана представником відповідача 1 - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 11.07.2023 року разом із позовною заявою з додатками, про що свідчить відповідна розписка про вручення.

Станом на 02.08.2023 року (з урахуванням строку на поштове відправлення), відзив до суду не надходив.

Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач 1 правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 21.04.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою щодо призначення йому пільгової пенсії за віком по списку № 1. Для призначення пільговий пенсії ним зокрема були надані наступні документи: трудова книжка НОМЕР_1 ; витяг із акту огляду у МСЕК сер ДНА-01 № 144342.

Його заява про призначення пенсії від 21.04.2023р., за принципом екстериторіальності, розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.04.2023 року № 45, за результатами розгляду заяви було відмовлено в призначенні пенсії за віком за Списком №1.

В обґрунтування відмови у призначені пенсії зазначено:

- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1

- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 21.04.2023.

- на пільгових умовах пенсія за віком призначається відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років, і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами пращ, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

- вік заявника 52 роки 01 місяць 09 днів.

- страховий стаж особи становить 40 років 06 місяців 11 днів (в т.ч. додаткові роки за Список №1 5 років).

- пільговий стаж особи становить 07 років 08 місяців 25 днів (з урахуванням строкової військової служби).

- результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди.

- до електронної пенсійної справи долучена виписка з акту огляду МСЕК серія ДНА - 01 №144342 про перебування заявника на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000. Час перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом не зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки згідно трудової НОМЕР_1 заявник з 07.12.1994 по даний час працює у ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді слюсаря-ремонтника.

- згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особа матиме з 13.03.2024 (після досягнення необхідного віку). При повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.

Позивач не погоджується з діями головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000, в зв`язку із чим звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон України № 1058-IV) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Розділу ХІV-1 Закону № 1058-IV, на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайнятті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочі чоловікам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Так, згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 27.04.2023 року № 45, вік заявника 52 роки 01 місяць 09 днів, страховий стаж особи становить 40 років 06 місяців 11 днів (в т.ч. додаткові роки за Список №1 5 років), пільговий стаж особи становить 07 років 08 місяців 25 днів (з урахуванням строкової військової служби), результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано усі періоди.

При цьому час перебування на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 11.06.1999 по 30.06.2000 не зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, спірним у даному випадку є незарахування відповідачем 2 час перебування позивача на інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 11.06.1999 по 30.06.2000 до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки згідно трудової НОМЕР_1 заявник з 07.12.1994 по даний час працює у ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді слюсаря-ремонтника.

Надаючи оцінку діям відповідача 2 в цій частині, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.п.1, 2, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (їх правонаступників). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383), для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так, у рішенні про відмову в призначенні позивачу пенсії, зокрема зазначено, що згідно трудової НОМЕР_1 позивач з 07.12.1994 по даний час працює у ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді слюсара - ремонтника.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача 2, з огляду на наступне.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач:

- з 07.12.1994 року прийнятий в плавильний цех №1 на посаду горновим феросплавних печей ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» 5 розряду (кол. назва ВАТ «Нікопольський завод феросплавів») .

- з 01.05.1999 року переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду цеху виробництва феросплавів ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», де працює станом на дату звернення до суду.

Як вбачається із довідки від 26.01.2023 року №24 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивач працював повний робочий день на ПАТ „Нікопольський завод феросплавів в плавильному цеху № 1, в цеху виробництва феросплавів, в період з 07.12.1994 по 30.04.1999 на плавильній дільниці, горновим феросплавних печей, де з 07.12.1994 по 30.04.1999 виконував роботу на плавильній дільниці, горнового фероспла вних печей, що передбачена: списком 1 розділ ІІІ підрозділ 2а) робочі. Позиція 1030200а-11702 Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 р. За весь цей зазначений період всього за пільговим списком № 1 відпрацював 04 роки 04 місяці 23 дні. Працював в чорній металургії, виробництво сталі і феросплавів, за професією гор- « нового феросплавних печей, де і виконував роботу за професією горнового феросплавних печей.

Суд звертає увагу, що у вищезазначеній довідці вказано періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу, професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані ці довідки.

Таким чином помилковим є висновок ГУ ПФУ у Львівській області, що позивач з 07.12.1994 по даний час працює у ВАТ «Нікопольський завод феросплавів» на посаді слюсара - ремонтника.

Адже як встановлено судом у період з 07.12.1994 по 30.04.1999 позивач працював на плавильній дільниці, горновим феросплавних печей, де з 07.12.1994 по 30.04.1999 виконував роботу на плавильній дільниці, горнового фероспла вних печей, що передбачена: списком 1 розділ ІІІ підрозділ 2а) робочі. Позиція 1030200а-11702 Постанова Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 р.

Щодо незарахування до пільгового стажу в пільговому обчисленні періоду інвалідності позивача внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000р.р.

Згідно копії акта №11 про нещасний випадок, дата складання 16.10.1998 року, з позивачем - ОСОБА_1 під час його роботи стався нещасний випадок на виробництві.

Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК до довідки сер. МСЕ-ДНА- 01 №144342 позивачу - ОСОБА_1 з 11.06.1999 року встановлено третю групу інвалідності, діагноз МСЕК виробнича травма.

Статтею 24 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон 1058) передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи в шкідливих умовах, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Одночасно із цим, частиною 4 статті 24 Закону 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що зараховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності Закону 1058 (до 01 січня 2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених Законом 1058.

Відповідно до статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи в шкідливих умовах, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах.

Отже, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за період до 01 січня 2004 року зараховується як до страхового стажу так і до стажу, що дає право на пільгову пенсію

Оскільки позивач у період з 11.06.1999 по 30.06.2000р.р., тобто до 01 січня 2004 року перебував на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, то цей період (з 11.06.1999 по 30.06.2000р.р.,) підлягає зарахуванню як до страхового стажу так і до стажу, що дає право на пільгову пенсію.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

З урахуванням встановлених вище обставин суд вважає, що позивачем надані відповідачу 2 усі необхідні документи на підтвердження факту отримання виробничої травми на виробництві.

Суд звертає увагу, що у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач 2 був наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Так, позивач просить суд визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У даному випадку належним захистом порушеного права достатньо визнання судом протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 45 від 27.04.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком №1, а порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000 до пільгового стажу за Списком № 1.

Щодо позовної вимоги призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 13.03.2023 року, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Статтею 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена Третім апеляційний адміністративним судом у постановах від 13 жовтня 2021 року у справі №160/17081/20, від 12 листопада 2021 року у справі №160/2493/21.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача, суд дійшов висновку, що порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 2 по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийнятого рішення та не спростовано доводи позивача в цій частині.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, 79000, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, буд. 10) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 45 від 27.04.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 час перебування на інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 11.06.1999 по 30.06.2000 до пільгового стажу за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.04.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, з урахуванням висновків суду у даній справі та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.

У задоволені іншої частини позовних вимог, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 268 (двісті шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.08.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса