Справа № 340/4505/22
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/4505/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до

відповідача - 1: Офісу Генерального прокурора (; адреса: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01001)

відповідача 2: Кіровоградської обласної прокуратури (; адреса: вул. Велика Пермська,4, м. Кропивницький, 25006)

про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури щодо несвоєчасного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № П/4082/14 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області;

- стягнути солідарно з Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № П/4082/14 за період з 12.01.2021 року по 31.08.2022 року в сумі 236750 грн 16 коп.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у справі №П/811/4082/14 скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1459к про звільнення позивача з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області, та поновлено на вказаній посаді, стягнуто заробітну плату за час вимушеного прогулу. Разом із тим, позивач був поновлений на посаді лише 31 серпня 2022 року, тому він змушений звернутися до суду для захисту своїх прав про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких заперечили проти заявлених позовних вимог, оскільки право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із наданням роботодавцем відповідного наказу - фактичним допуском незаконно звільненого до роботи. Воднораз, відповідачі зазначили, що суд має встановити вину відповідача у невидані наказу про поновлення працівника на роботі.

Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Судом вчинені такі процесуальні дії та розглянуті заяви і клопотання сторін у справі:

- ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду 04 жовтня 2022 року про залишення позовної заяви без руху;

- ухвалою суду від 05 грудня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, додані до них документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у період з 16.04.2009 (згідно наказу Генерального прокурора України від 15.04.2009 № 446к) по 14.02.2013 (згідно наказу Генерального прокурора України від 14.02.2013 № 95к) перебував на посаді заступника прокурора Кіровоградської області, а з 24.05.2013 року по 23.10.2014 (згідно наказів Генерального прокурора України від 23.10.2014 № 1459к та Генерального прокурора України від 24.05.2013 № 266к відповідно) - на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Наказом Генерального прокурора України від 23 жовтня 2014 року № 1459-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Не погодившись із вказаним наказом, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №П/811/4082/14, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року, позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1459-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області, поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області з 27 жовтня 2014 року та стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 жовтня 2014 року по 11 січня 2021 року у сумі 1087126,26 грн.

При цьому, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області з 27 жовтня 2014 року та стягнення з Кіровоградської обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, вказане рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року підлягало негайному виконанню.

Наказом Генерального прокурора України №392-к від 25 жовтня 2021 року скасовано наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 року № 1459-к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області та поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

31 серпня 2022 року до трудової книжки ОСОБА_1 внесено відповідний запис.

Позивач вважає, що за таких обставин набув права на компенсацію середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 12.01.2021 року по 31.08.2022 року в сумі 236750 грн 16 коп.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, яке підлягає оплаті в розмірі середнього заробітку за час такої затримки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частиною другою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, передбачено положеннями статті 236 КЗпП України.

Так, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У постанові від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19 Верховний Суд зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Верховний Суд у цій справі підкреслив, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також Верховний Суд наголосив, що наведені приписи Кодексу не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

Як висновок, суд касаційної інстанції у справі № 640/19103/19 констатував, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Правова позиція щодо застосування приписів статті 236 КЗпП України неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року у справі №807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року у справі №821/1678/16, від 31 липня 2019 року у справі №813/593/17, від 25 вересня 2019 року у справі №813/4668/16, від 27 листопада 2019 року у справі №802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року у справі №2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року у справі №815/1676/18, від 05 березня 2020 року у справі №280/360/19, від 26 листопада 2020 року у справі №500/2501/19, від 19 квітня 2021 року у справі №826/11861/17, від 24 червня 2021 року у справі №640/15058/19, від 20 липня 2021 року у справі №826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 280/5260/19, від 27 січня 2022 року у справі № 580/5185/20, від 09 листопада 2022 року у справі № 460/600/22 та від 23 березня 2023 року у справі № 420/8539/21.

Суд також звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09 листопада 2022 року у справі № 460/600/22, який, урахувавши раніше висловлену правову позицію щодо застосування статті 236 КЗпП України, зазначив, що приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.

Як встановлено судом, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №П/811/4082/14 ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Згідно із положеннями статті 15 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII призначення та звільнення з посади, на якій поновлено позивача, належало до повноважень Генерального прокурора України.

Так, наказом Генерального прокурора України №392-к від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Тобто суд наголошує, що позивача поновлено на посаді 25 жовтня 2021 року, тоді як на підставі вищевказаних положень закону ОСОБА_1 належало поновити на посаді негайно після проголошення відповідного рішення суду 11 січня 2021 року.

Отже, в період з 12 січня 2021 року по 24 жовтня 2021 року Офіс Генерального прокурора України не виконав покладений на нього законодавством та судовим рішенням обов`язок та допустив протиправну бездіяльність щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області.

Саме означений період, на переконання суду, є періодом затримки виконання рішення суду, що обумовлює право позивача на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України.

Обраховуючи належний до виплати позивачеві середній заробіток за такий період, суд керується вимогами статті 27 Закону «Про оплату праці» та правилами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», а також бере до уваги, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі №П/811/4082/14 встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 складав 580,27 грн.

За підрахунками суду, на період з 12 січня 2021 року до 24 жовтня 2021 року припало 196 робочих днів.

Отже, середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України складає 113732,92 грн (580,27 грн х 196 днів).

Обраховану суму у порядку статті 263 КЗпП України належить стягнути з відповідача-1, адже у даному випадку визначальною є та обставина, що виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді здійснювалося саме Офісом Генерального прокурора, а не те, що у фактичних трудових відносинах позивач перебував з прокуратурою Кіровоградської області, і нарахування та виплата заробітної плати, проведення пов`язаних із цим розрахунків здійснювалося прокуратурою Кіровоградської області.

Аналогічне застереження щодо стягнення за подібних обставин сум середнього заробітку з Офісу Генерального прокурора висловив Верховний Суд у постанові від 15 червня 2023 року (справа №640/9125/21).

Воднораз, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , спрямованих до Кіровоградської обласної прокуратури та включення до періоду затримки виконання рішення суду 26 жовтня 2021 року 31 серпня 2022 року.

Як зазначав суд, рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконане шляхом винесення відповідного наказу Генерального прокурора від 25 жовтня 2021 року. Відтак поновлені трудові відносини між сторонами. За наведених обставин дії щодо внесення відповідного запису до трудової книжки позивача формалізують наказ про поновлення позивача на посаді та не є юридично значущими для перебігу строку затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Більше того, фактичне поновлення трудових відносин вимагає безпосередньої участі та активних дій працівника (принаймні прибуття до місця роботи та надання трудової книжки для внесення відповідних записів). Суд бере до уваги, що Кіровоградська обласна прокуратура вчиняла дії, спрямовані на якнайшвидше належне оформлення трудових відносин із позивачем, надсилаючи відповідні листи за місцем реєстрації позивача та за відомим фактичним місцем його проживання.

За наведених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати щодо сплати судового збору, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні. Докази понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу наразі суду не подані.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (; адреса: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01001) та Кіровоградської обласної прокуратури (; адреса: вул. Велика Пермська,4, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо несвоєчасного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року у справі № П/4082/14 та непоновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Кіровоградського району Кіровоградської області

Стягнути з Офісу Генерального прокурора () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 у справі № П/4082/14 за період з 12 січня 2021 року по 24 жовтня 2021 року в сумі 113732,92 грн. (сто тринадцять тисяч сімсот тридцять дві гривні, дев?яносто дві копійки).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК