Справа № 200/3555/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

31 липня 2023 року Справа №200/3555/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., дослідивши матеріали позовної заяви Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 5а) до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (зареєстрована місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення грошових коштів,

У С Т А Н О В И В :

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції у розмірі 6500,00 грн. та пеню у розмірі 348,40 грн. за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у 2022 році.

Ухвалою від 17.07.2023 року позовну заяву Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю залишено без руху у зв`язку з ненаданням позивачем доказів сплати судового збору, а також належних доказів направлення копії позовної заяви разом з усіма додатками до неї відповідачу.

Надано позивачу строк на усунення вказаних недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Від позивача до суду надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Обґрунтовуючи подане клопотання, позивач вказує на існування певних труднощів у своєчасній сплаті судового збору за подання позову в умовах воєнного стану.

Позивач зазначає, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю є неприбутковою бюджетною установою, основними завданнями якої є фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю в Україні, забезпечення реалізації заходів щодо зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Водночас, звернення до суду з даним позовом спрямоване саме на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на викладене, на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" позивач просить суд відстрочити сплату судового збору за подання до суду цього адміністративного позову до закінчення судового розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, а також відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, законодавцем встановлено вичерпний перелік обставин, за яких особу може бути звільнено від сплати судового збору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що фактично вказаним правом може скористатися саме фізична особа, натомість у даному разі позивач є юридичною особою.

Положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), тоді як положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону № 3674-VI можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто тих, предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Водночас, у частині 2 статті 132 КАС України відсилання до норм Закону № 3674-VI, зокрема, до підстав для звільнення від сплати судового збору, визначених статтею 8 цього Закону, передбачене лише щодо питання звільнення від сплати судового збору.

Це означає, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити чи розстрочити цю сплату.

Наведене свідчить, що прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Судом враховуються висновки, які були викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 року у справі № 0940/2276/18 та Верховним Судом в ухвалах від 19.05.2022 року у справі № 340/6875/21, від 02.06.2022 року у справі № 640/28106/20, згідно з якими суд може вирішити питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору для юридичних осіб, проте це є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа "Креуз проти Польщі"), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Отже, питання відстрочення чи розстрочення сплати судового збору судом вирішується на власний розсуд, з огляду на доводи заявника.

Суд зазначає, що позивач має довести існування фінансових труднощів та гарантувати сплату коштів у майбутньому. При цьому відсутність бюджетного асигнування не може бути підставою для невиконання позивачем свого обов`язку по сплаті судового збору.

У поданому клопотанні позивачем, крім посилання на відсутність коштів, необхідних для сплати судового збору, жодним чином не вказано про вжиті ним відповідні заходи.

Позивачем не було надано до суду жодних доказів наявності обставин щодо відсутності фінансування або обмеженого фінансування або ж несвоєчасного перерахування коштів з місцевого бюджету бюджетній установі на оплату судового збору, доказів щодо звернення позивача до відповідних органів для вирішення питання виділення додаткових асигнувань на оплату судового збору, доказів відмови у виділенні грошових коштів на відповідні видатки, а також доказів можливості у подальшому сплатити суму судового збору.

Отже, розглядаючи клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що позивачем не були виконані вимоги ухвали від 17.07.2023 року про залишення позовної заяви без руху в частині надання доказів сплати судового збору за подання позову.

Також позивачем не були виконані вимоги вказаної ухвали в частині надання належних доказів направлення копії позовної заяви разом з усіма додатками до неї відповідачу.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Підставою для залишення поданої до суду позовної заяви без руху стало недотримання позивачем вимог частини 3 статті 161 КАС України, оскільки до позовної заяви позивачем мали бути додані документ про сплату судового збору за подання позову або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Також підставою для залишення поданої позовної заяви без руху стало недотримання позивачем вимог частини 9 статті 44 і частин 1, 2 статті 161 КАС України стосовно надання належних доказів направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

У визначений в даній ухвалі суддею строк позивач недоліки позовної заяви не усунув.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не були виконані вимоги ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року та не усунені недоліки позовної заяви, враховуючи відмову в задоволенні поданого позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даного позову, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви разом з усіма доданими до неї матеріалами позивачу.

Згідно з частиною 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення з цим позовом до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Дана ухвала постановлена у порядку письмового провадження.

Ухвала складена і підписана 31 липня 2023 року.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч