Справа № 380/140/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/140/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (Відповідач/ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:

- визнати поважними причини пропуску процесуального строку на оскарження ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення № 0-1320 від 08 червня 2021 року форми «Ф» по податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік на суму 39671,70 грн, винесене Головним управлінням ДПС у Львівській області;

- поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження податкового повідомлення-рішення № 0-1320 від 08 червня 2021 року форми «Ф» по податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік на суму 39671,70 грн, винесене Головним управлінням ДПС у Львівській області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1320 від 08 червня 2021 року форми «Ф» по податку не нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2020 рік на суму 39671,70 грн, винесене Головним управлінням ДПС у Львівській області стосовно ОСОБА_1 ;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що податкове повідомлення-рішення № 0-1320 від 08 червня 2021 року форми «Ф» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2020 рік на суму 39671,70 грн (далі також оскаржуване податкове повідомлення-рішення), винесене Головним управлінням ДПС у Львівській області, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки податковий орган при обчисленні податку на нерухоме майно неправильно застосував ставку податку з огляду на таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_1 позивачка є власницею нежитлової будівлі (опис об`єкта корівник, А-1), площею 985,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 28 липня 2012 року приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щуром Т.В. за реєстровим № 1257 посвідчено договір дарування 38/100 частини цієї нежитлової будівлі від імені позивачки на ім`я ОСОБА_2 , з огляду на що позивачці належить частина, яка становить 62/100 нежитлової будівлі. Згадана нежитлова будівля є будівлею тваринницького комплексу, оскільки корівник віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Позивачка відзначає, що відповідно до вимог Податкового кодексу України встановлення податку на майно, зокрема податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком органу місцевого самоврядування, який виконується шляхом прийняття відповідного рішення. 20 червня 2019 року відбулася 32 сесія 7 скликання Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, на якій прийнято рішення «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік», згідно з яким визначено, що ставка податку за 1 кв.м. (відсотків розміру мінімальної заробітної плати) для фізичних осіб код 1271.1 будівлі для тваринництва становить 0,01. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2020 року становила 4723 гривні. 4723,00 грн х 0,01% = 0,47 грн (податок на нерухоме майно за 1 кв.м.). 985,3 кв.м. х 0,47 грн = 463,09 грн (за всю площу). Оскільки позивачці належить лише 62/100 частини вищезгаданої нежитлової будівлі (корівника), то сума податку повинна становити: 463,09 грн/100 х 62 = 287,11 грн. Втім податковий орган при обчисленні позивачці суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, протиправно застосував ставку 1,5 (1,5% від мінімальної заробітної плати за 2020 рік), у зв`язку з чим сума податку за 2020 рік необґрунтовано становить 39671,70 грн.

Також позивачка зауважує, що аналогічна справа між нею та відповідачем розглядалась Львівським окружним адміністративним судом у 2021 році. Так, у цій справі (№ 380/358/21), яка стосувалася податкового періоду 2019 року, суд ухвалив рішення, яким позов позивачки задовольнив повністю, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення про визначення суми податку на нерухоме майно за вказаний податковий період скасував повністю.

Ураховуючи викладене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує з огляду на таке.

Листом від 10 грудня 2020 року № 48098/10/13-01-01-21-06 податковий орган надав позивачці роз`яснення наступного змісту: «У разі отримання експертного висновку щодо приналежності інвентарно описаних об`єктів нерухомості до певного класу будівель за Класифікатором та надання експертного висновку до податкового органу, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки буде перераховано відповідно до Рішення Банюнинської сільської ради». Отже, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головне управління ДПС у Львівській області використало визначені Податковим кодексом України джерела податкової інформації про об`єкти оподаткування податком на майно, діяло в межах повноважень та спосіб, визначені Податковим кодексом України, тому підстав для скасування цього податкового повідомлення-рішення немає.

Відповідач зауважує, що платник податку повинен був діяти добросовісно та у випадку необхідності звернутися до контролюючого органу про проведення звірки щодо об`єктів оподаткування податком на майно, надавши для огляду оригінали правовстановлюючих та інших документів, як це передбачено підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки саме в інтересах позивачки є підтвердження існування обставин для звільнення від сплати податку на майно.

Відповідач зазначає, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлової нерухомості нежитлової будівлі, 62/100 частин від загальної площі 985,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22502625. Оскільки ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, то податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік нараховано за ставкою «будівлі нежитлові» 1,5%, відповідно до рішення Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області № 4 від 20 червня 2019 року та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення на суму 39671,70 грн.

Крім того, відповідач звертає увагу на те, що контролюючий орган врахував у розрахунку податку на нерухоме майно частку належного на праві власності майна. Позивачка не заперечує того факту, що вона є платником податку на нерухоме майно за вищезазначеним об`єктом нерухомості, а лише вказує на неправильне, на її думку, застосування ставки податку. Разом з тим контролюючий орган при розрахунку податку використовує визначені Податковим кодексом України джерела податкової інформації про об`єкти оподаткування податком на майно, а тому діє виключно у спосіб та в межах повноважень, наданих законодавством.

З огляду на вищевикладене у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 09 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 20 січня 2023 року клопотання позивачки про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено; визнано поважними причини пропуску позивачкою строку звернення з цим позовом до суду та поновлено його; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача від 16 червня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 є власницею нежитлової будівлі (опис об`єкта корівник, А-1), площею 985,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Дідилівською сільською радою Кам`янка-Бузького району Львівської області 25 жовтня 2008 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 25 жовтня 2008 року зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Відповідно до запису на звороті свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_1 приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щуром Т.В. 28 липня 2012 за реєстровим № 1257 посвідчено договір дарування 38/100 частини нежитлової будівлі площею 985,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

Тобто, після укладення договору дарування в липні 2012 і на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення рішення ОСОБА_1 належить 62/100 частини нежитлової будівлі площею 985,3 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

08 червня 2021 року ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1320, яким визначило позивачці податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 39671,70 грн за податковий період 2020 року, яке розраховане за ставкою 1,5% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року.

21 липня 2021 року позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила застосувати ставку податку з 1 кв.м. на будівлі для тваринництва 0,01% розміру мінімальної заробітної плати відповідно до рішення Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області № 4 від 20 червня 2019 року.

Листом від 20 серпня 2021 року № 24298/6/13-01-24-08 «Про надання відповіді» ГУ ДПС у Львівській області повідомило позивачку на її заяву від 21 липня 2021 року, зокрема про те, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником об`єкта нежитлової нерухомості нежитлової будівлі, 38/100 частин від загальної площі 985,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22502625. Оскільки ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, то податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік нараховано за ставкою «будівлі нежитлові» 1,5%, відповідно до рішення Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області № 4 від 20 червня 2019 року та винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення на суму 39671,70 грн. Враховуючи вищевказане, податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2021 року № 0-1320 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підлягає сплаті в повному обсязі.

Позивачка, вважаючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 08 червня 2021 року № 0-1320 протиправним та таким, що його належить скасувати, звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 08 червня 2021 року № 0-1320.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 265.1.1. пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається, в тому числі з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

За положеннями підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що оподаткуванню підлягають об`єкти нежитлової нерухомості, ставки для яких встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування об`єктів нерухомості. Крім того, інформація, необхідна для розрахунку та справляння податку систематично надходить до органів державної податкової служби від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно й органів, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та обставина, що позивачка є власницею 62/100 частини нежитлової будівлі (корівника) площею 985,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 610,89 кв.м.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, корівник віднесено до Будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства за кодом 1271.

Рішенням Банюнинської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 32 сесії 7 скликання від 20 червня 2019 року № 4 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік» установлено на території Банюнинської сільської ради, в тому числі, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком № 1.

Відповідно до вказаного рішення для фізичних осіб ставка податку за 1 кв. метр для будівель та споруд за кодом 1271.1 «Будівлі для тваринництва» становить 0,01 відсотку розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із статтею 8 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2020 року становила 4723 гривні, відповідно 0,01 відсоток від указаної суми становить 0,47 грн.

З огляду на викладене сума податку на нерухоме майно позивачки повинна становити 287,12 грн.

Обраховуючи суму податку, суд виходить з такого:

985,3 кв.м. х 0,47 грн = 463,09 грн (за всю площу).

Оскільки позивачці належить 62/100 частини нежитлової будівлі (корівника), сума податку становить 463,09/100 х 62 = 287,12 грн.

Натомість суд встановив, що податковий орган при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення невірно розраховував податкове зобов`язання позивачки за ставкою 1,5% мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2020 року, водночас правильно визначивши належну позивачці частку нежитлової будівлі.

Оцінивши викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки нежитлова будівля, належна позивачці на праві власності, оподаткована за більшими, ніж належало ставками податку на нерухоме майно, визначена в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні сума грошового зобов`язання є неправильною.

Варто зауважити, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У аспекті цього суд відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує позицію Верховного Суду щодо застосування норм права, відповідно до якої «… спірне податкове повідомлення-рішення фіскального органу підлягає скасуванню не через відсутність у платника вказаного податкового обов`язку, а через висновок про неправильний розрахунок відповідачем суми податкового зобов`язання» (див. для прикладу постанови від 06 лютого 2018 року у справі № 826/15139/16, від 17 квітня 2018 року у справі № 2а-10031/12/2670).

Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Зважаючи на те, що зроблений контролюючим органом розрахунок податкового зобов`язання позивачки є неправильним через протиправне застосування більшої, ніж належало, ставки податку, податкове повідомлення-рішення від 08 червня 2021 року № 0-1320 підлягає скасуванню в цілому.

Доводи податкового органу стосовно відсутності у нього відомостей про належність наявного у позивачки об`єкта нерухомості до певного класу будівель за Державним класифікатором будівель та споруд є безпідставними і судом до уваги не беруться, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_1 нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є об`єктом оподаткування у спірних правовідносинах, значиться як корівник.

До того ж, суд враховує, що у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 380/358/21, ухваленому між тими самими сторонами, яке набрало законної сили, вказано, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 березня 2008 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі корівника, площею 985,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, віднесений до Будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства за кодом 1271.

Отож, за встановлених судом обставин застосування відповідачем до належного позивачці об`єкта нерухомості ставки податку у розмірі 1,5 відсотку розміру мінімальної заробітної плати є протиправним.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 08 червня 2021 року № 0-1320.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому частини другої статті 2 КАС України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини 1 статті 139 КАС України).

Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь позивачки належить стягнути 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08 червня 2021 року № 0-1320.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 31 липня 2023 року.

Суддя Клименко О.М.