Справа № 200/3016/23
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року Справа№200/3016/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (юридична адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2023 року ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника адвоката Саєнка О.М., який діє на підставі ордеру від 27.06.2023, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 червня 2023 року № 07 про відмову в призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , період роботи з 03.04.1990 по 25.01.1991 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 29.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що звернулася до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надала всі необхідні документи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 07 від 06.06.2023 року їй в призначенні пенсії за віком відмовлено. В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявниці: 60 років 00 місяців 04 дні; страховий стаж: 29 років 02 місяці 25 днів. Не зарахований період з 03.04.1990 по 25.01.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів. Вважає, що рішення відповідача в частині не зарахування періодів роботи протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

30 червня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зарахований період з 03.04.1990 по 25.01.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що підтверджується паспортом громадянки України серії НОМЕР_3 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 07 від 06.06.2023 року в призначенні пенсії позивачці за віком відмовлено. В оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявниці: 60 років 00 місяців 04 дні; страховий стаж: 29 років 02 місяці 25 днів. Не зарахований період з 03.04.1990 по 25.01.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутній наказ про звільнення її з роботи. Для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів.

Розрахунком стажу, форма РС-право, підтверджується факт не зарахування до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 03.04.1990 по 25.01.1991.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав.

Згідно з статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

В періоді оформлення трудової книжки позивачки був чинним Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях та визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 (надалі Інструкція № 162).

Підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції № 162 передбачалося, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Підпунктом 2.3. пункту 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільненні, а також про нагородження вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

В трудовій книжці позивачки, ОСОБА_2 НОМЕР_4 від 21.04.1982 підтверджений оскаржуваний період роботи, а саме:

Запис 11 - Дзержинский завод станочних узлов 12.05.1987 - прийнята інженером-технологом ІІІ категорії на механічну дільницю (наказ від 12.05.1987 №53);

Запис 13 - 02.04.1990 - переведена техніком-технологом на підставі наказу №382 від 06.07.1989 «Про запровадження нових годинних тарифних ставок та посадових окладів» (наказ від 04.04.1990 №83);

Запис 14 - 25.01.1991 - звільнена за ст. 38 КЗпП УРСР (за власним бажанням) від 25.01.1991).

Довідкою від 23.06.2023 №б/н Командитного товариства «Сенсор-Універсал», що є правонаступником всіх прав та обов`язків Дзержинського заводу станочних вузлів, підтверджені записи, що зазначені в трудовій книжці. Довідка видана на підставі особової картки.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить усі необхідні печатки та підписи відповідальних осіб.

Відповідно до положень Інструкції № 162 заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником, а тому відповідальним за заповнення трудової книжки, є роботодавець, а позивач не може нести відповідальності за допущені роботодавцем порушення при внесенні записів до трудової книжки.

Як вже було зазначено, положеннями ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку № 637, Інструкції № 162 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Положеннями Порядку № 637 передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших, ніж трудова книжка, документів, лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна поліній висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Таким чином, ОСОБА_1 , яка у даному випадку була працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу затвердження печатки із неправильною організаційно-правовою формою з вини адміністрації підприємства.

Невиконання підприємством вимоги Інструкції №162 не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 06 березня 2018 року по справі №754/14898/15-а підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи та досягнення віку, що дає право на пенсію, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Тобто, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи в останню вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто працівником, а недоліки її заповнення не є підставою для висновку про відсутність трудового стажу.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду у постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/6-а, в яких останній зазначив про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд також зазначає, що не зарахування спірного стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не проведено позивачу зарахування спірного періоду роботи, а тому порушені права позивача підлягають відновленню.

Щодо обраного способу захисту порушеного права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що призначення пенсії та обрахунок стажу для її призначення віднесено до компетенції пенсійного органу, суд доходить висновку, що у розглядуваному випадку наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 червня 2023 року № 07 про відмову в призначенні пенсії за віком, а також для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 29.05.2023, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на його користь підлягає стягненню з відповідача сума судового збору у розмірі 805,20 грн., яка є пропорційною частиною до задоволених вимог, за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (юридична адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 06 червня 2023 року № 07 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (юридична адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 29.05.2023 ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), з урахуванням висновків суду.

В частині інших позовних вимог,- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (юридична адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень 20 копійок).

Повний текст рішення складено та підписано 02 серпня 2023 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко