Справа № 380/6750/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Львів

справа № 380/6750/23

провадження № П/380/6811/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Чайковський Б.В.

відповідача: представник Кошева Н.І.

третя особа: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства юстиції України (Відповідач Мін`юст), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (Третя особа - ДП «НАІС»), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.03.2023 №982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 ».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2023 № 558/7 призначено проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області Поломаного В.Д. щодо дотримання вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 53359374, 53359451, 53359502, 53359571 та утворено Комісію для проведення камеральної такої перевірки.

За результатами проведення камеральної перевірки Комісією складено Акт від 15.03.2023 № 1522/19.1.1/23, яким рекомендовано анулювати державному реєстратору ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наказом Міністерства юстиції України від 15.03.2023 №982/5 анульовано державному реєстратору ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Виконання наказу доручено ДП «Національні інформаційні системи».

Дані накази позивач уважає протиправними, незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню.

Так, відповідно до змісту акту за результатами проведення камеральної перевірки позивача від 15.03.2023 № 1522/19.1.1/23 перевірку проведено згідно ст. 37-1 Закону №1952, Порядку №990 та листа Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 №14.51/04-14-8632вих-22.

Порядком здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990, визначено Міністерству юстиції України шляхи здійснення контролю за діяльністю суб`єктів державної реєстрації, серед яких відсутня така підстава як звернення сторін в межах кримінального провадження та/або необхідності надання роз`яснень прокуратурі щодо обґрунтованості вчинених суб`єктом державної реєстрації дій. Зазначений лист прокурора не охоплюється жодною із перелічених п. 4 Порядку №990 підстав для здійснення контролю.

Тобто відповідачем без законних на те підстав, призначено проведення заходів контролю на підставі ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, що має наслідком протиправність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення про проведення камеральної перевірки. Просить врахувати висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №826/17920/17.

Щодо наказу від 23.02.2023 №982/5, позивач зазначає, нормами Порядку №990 визначено критерії для обґрунтування притягнення до кожного виду відповідальності, а Міністерство юстиції зобов`язано прийняти вмотивоване рішення, а саме обґрунтовувати обраний спосіб у рішенні за результатами здійснення контролю. Виключно одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення є підставою для застосування такого виду відповідальності як анулювання доступу, що є найбільш тяжкою мірою відповідальності для суб`єкта державної реєстрації, оскільки спричиняє невідворотні наслідки для позивача, зокрема, враховуючи трудові відносини між таким та виконавчим комітетом Бібрської міської ради, позбавляє такого конституційного права на працю.

На переконання позивача, акт складений за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 містить пропозицію анулювати доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у той час, як у такому акті не вказано про причини, спосіб та підстави для кваліфікації такого порушення, як одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень. У той же час, вказана довідка за своїм змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер та не є обов`язковою для прийняття Міністерством юстиції України наказу саме відповідно до цієї пропозиції. Як наслідок, у наказі Міністерства юстиції України від 15.03.2023 №982/5, яким позивачу анульовано доступ до Реєстру відсутні будь-які мотиви, за яких державному реєстратору анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не обґрунтовано кваліфікацію виявлених порушень, як одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень, оскільки саме вказана кваліфікація виділяє застосовані заходи реагування від більш м`якших та сприятливіших для позивача.

Позивач зазначає, що Верховний Суд враховує наявність у відповідача дискреції в питаннях визначення певного виду санкцій та наголошує, що такі рішення мають прийматися з урахуванням принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Щодо необґрунтованості висновків про допущені позивачем порушення під час здійснення державної реєстрації прав позивач вказує, що згідно змісту зазначеного акту, Комісія дійшла висновку, що державним реєстратором Поломаним В.Д. порушено вимоги пунктів 12, 40 Порядку № 1127, статей 3, 10, 24, 27 Закону, оскільки проведено державну реєстрацію прав: за документами, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження та при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Як зазначає позивач, у даному випадку об`єкти нерухомості за адресою АДРЕСА_1 було арештовано та передано стягувачу в процедурі виконавчого провадження. Передача нерухомого майна боржника стягувачу хоч і здійснюється за взаємною згодою, але за своєю суттю, є дією, що здійснюється з метою погашення боргу боржника перед стягувачем за рахунок його майна в межах виконавчого провадження та являється примусовим зверненням стягнення на майно.

Порядок передачі майна в рахунок погашення боргу врегульовано ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», а саме про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно (частина 9).

У той же час, згідно п. 14 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відтак, надані ОСОБА_2 акт та постанова про передачу майна стягувачу, в розумінні Закону №1952 є документами, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження та являються належними документами для реєстрації права власності.

Також позивач вказує, що ОСОБА_2 для здійснення реєстрації права власності було подано, зокрема, постанову про зняття арешту з майна від 08.12.2022 у ВП №70024522 видану приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. при виконанні виконавчого листа №24/0102/22 від 26.07.2022. Даною постановою було знято арешт від 07.10.2022, підстава - постанова про арешт майна боржника від 07.10.2022 за ВП № 70024522 про який вказано Комісією як про дійсний на момент вчинення реєстраційних дій. Отже, на думку позивача, зазначене спростовує висновки Комісії стосовно наявності такого арешту.

Крім того, на момент вчинення реєстраційних дій за заявою ОСОБА_2 був наявний арешт від 19.09.2017 № 22424158 (підстава - ухвала Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі 465/5243/17).

Згідно п. 6 ст. 27 Закону №1952 підставою для відмови в державній реєстрації прав являється, зокрема, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.

У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 27 Закону №1952 відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі, зокрема, державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Відтак для реєстрації речових прав на нерухоме майно внаслідок примусової реалізації майна, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно - не є підставою для відмови в державній реєстрації.

Наведені мотиви позивач також підтримав у відповіді на відзив.

Саме тому позивач просить визнати неправомірними та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівського району Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича» та наказ від 15.03.2023 №982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, у якому вказано, що на адресу Міністерства юстиції України надійшов лист Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 № 14.51/04-14-8632ВИХ-22 з посиланням на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000075 від 11.08.2017 за фактом незаконного внесення особою, що надає публічні послуги до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права приватної власності на неіснуючі об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши вказаний лист Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022, відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року та підпункту 4 пункту 4 Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990, Мін`юстом було прийнято рішення у формі наказу від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 ».

На виконання пункту 13 Порядку № 990, листом Міністерства юстиції України від 24.02.2023 № 22798/161578-7-22/19.1.1 повідомлено суб`єкта державної реєстрації - Бібрську міську раду Львівської області про призначення камеральної перевірки щодо ОСОБА_1 та запропоновано надати пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Позивач скористався своїм правом на подання пояснень.

За результатами проведеної камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора ОСОБА_1 , Комісією було виявлено грубі та неодноразові істотні порушення у сфері державної реєстрації прав та складено акт від 15.03.2023 №1522/19.1.1/23.

На підставі Акта від 15.03.2023, Міністерством юстиції України було прийнято рішення у формі наказу від 15.03.2023 № 982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » (далі - Наказ № 982/5 від 15.03.2023), яким позивачу анульовано доступ до Державного реєстру прав.

Щодо підстав для здійснення контролю у сфері державної реєстрації, відповідач зазначив, що підставою для призначення Мін`юстом камеральної перевірки є виявлення у реєстрах порушень порядку державної реєстрації, зокрема під час перевірки - відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, а тому розгляд листа Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 відповідачем здійснено у відповідності до вимог Порядку № 990, а наказ Міністерства юстиції України від 23.02.2023 № 558/7 є законним та прийнятим відповідно до процедури, встановленої цим Порядком.

Щодо порушень, встановлених за результатами камеральної перевірки, відповідач вказав, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 08.12.2022 № 53359374, поданою ОСОБА_3 державним реєстратором Поломаним В.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 65730966 від 09.12.2022, на підставі якого у Державному реєстрі прав у розділі № 101 відкритому на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення під літ. Г-1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проведено державну реєстрацію переходу права власності від ОСОБА_4 до Заявника ОСОБА_3 (номер запису 48661450).

Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяви додано: постанову про зняття арешту з майна від 08.12.2022, видану приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за ВП № 70024522; акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.10.2022, виданий приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за ВП № 70024522.

При проведенні перевірки на предмет дотримання вимог законодавства у сфері державної реєстрації, що діяло на момент вчинення реєстраційних дій державним реєстратором ОСОБА_1 , Комісія виходила з того, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав за нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав.

Абзацом першим пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до статті 31-2 даного Закону державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, відповідач висновує, що державна реєстрація прав власності на об`єкт нерухомого майна, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися є нотаріальною дією, що проводиться нотаріусом, а не державним реєстратором.

Перевіркою встановлено, що до Заяви № 53359374 додано постанову та акт, які не є документами на підставі яких проводиться державна реєстрація прав в розумінні статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що на момент проведення державним реєстратором ОСОБА_1 реєстраційних дій у розділі №101 наявні зареєстровані обтяження (арешти) від 07.10.2022 № 48091826 (підстава - постанова про арешт майна боржника від 07.10.2022 за ВП № 70024522) та від 19.09.2017 № 22424158 (підстава - ухвала Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі 465/5243/17).

Отже державний реєстратор Поломаний В.Д. зобов`язаний був відмовити у проведенні державної реєстрації прав, з підстав визначених пунктами 4, 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, позивачем грубо порушено вимоги пунктів 12, 40 Порядку №1127, статей 3, 10, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки проведено державну реєстрацію прав: за документами, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Аналогічні порушення встановлені в діях позивача за результатами розгляду заяв №№ 53359451, 53359502, 53359571.

Вказані факти свідчать про грубе та неодноразові істотні (відносно 4 об`єктів) порушення законодавства державним реєстратором Поломаним В.Д. під час проведення державної реєстрації прав.

Крім цього, відповідач зазначив, що Комісія, ознайомившись з позицією, викладеною в поясненнях позивача, дійшла висновку, що надані пояснення державного реєстратора ОСОБА_1 не спростовують фактів порушень вищевказаним державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав.

Щодо вмотивованості наказу від 15.03.2023 №982/5, відповідач покликається на пункт 14 Порядку №990 і зазначає, що акт за результатами перевірки має обов`язковий характер для ухвалення рішення Мін`юстом про притягнення державного реєстратора до відповідальності. Враховуючи наведене, зазначені повноваження отримали визначену регламентацію та перестали мати дискреційний характер в частині притягнення або не притягнення до відповідальності.

Оскільки акт від 15.03.2023 містить мотиви та обґрунтування прийняття рішення щодо анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру прав, то спірний наказ від 15.03.2023 №982/5 є вмотивованим.

Щодо дотримання принципів обґрунтованості та пропорційності при прийнятті оскаржуваного наказу, відповідач стверджує, що встановлення факту прийняття державним реєстратором ОСОБА_1 неправомірних рішень та характеру допущених ним грубих та неодноразових істотних порушень вимог законодавства були підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру прав, що є виправданим та співмірним ступеню вчинених ним порушень. Всупереч помилковим доводам позивача, в оскаржуваному наказі Мін`юсту 15.03.2023 № 982/5 зазначено мотиви, за яких державному реєстратору анульовано доступ до Державного реєстру прав, та за які конкретно визначені порушення застосовано саме цей вид стягнення.

Так, право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю - Міністерству юстиції України, йому ж надано повноваження самостійно визначати вид санкції. Просить врахувати правові висновки, викладені у Постановах КАС ВС від 25.01.2019 у справі №820/5866/17 та від 29.04.2020 у справі №826/15358/17.

Крім того, відповідач зазначає, що відсутність будь-яких відомостей про негативні наслідки здійснених позивачем порушень, зокрема порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб не може бути підставою звільнення позивача від застосування санкцій, передбачених статтею 37-1 Закону.

З огляду на викладене, оскаржувані накази Мін`юсту від 23.02.2023 №558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » та від 15.03.2023 № 982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а відтак є законними і обґрунтованими.

Наведені мотиви підтримані відповідачем і у запереченнях у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» надіслало пояснення, в яких зазначено, що 16.03.2023 на адресу ДП «НАІС» надійшов наказ Міністерства юстиції України «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » від 15.03.2023 № 982/5. Пунктом 1 даного наказу було визначено анулювати доступ позивачеві до Державного реєстру прав. Виконання п. 1 наказу покладено на Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Таким чином, враховуючи необхідність негайного виконання спірного наказу, позивачу було анульовано доступ до Державного реєстру прав 16.03.2023.

Також, звертає увагу суду, що ДП «НАІС», будучи технічним адміністратором Державного реєстру прав, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує. Одночасно із цим, у ДП «НАІС відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України та право відмови від їх виконання. Тобто, ДП «НАІС реалізує приписи наказів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено Законом. З огляду на вище зазначене, ДП «НАІС» діяло мотивовано та у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою суду від 10 квітня 2023 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду 13 квітня 2023 року в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи, залучено ДП «Національні інформаційні системи» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Витребувано у відповідача усі докази, на підставі яких прийнято спірні накази.

Ухвалою від 03 травня 2023 року заяву представника відповідача від 28 квітня 2023 року задоволено, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання від 23.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року витребувано у Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчені копії матеріали реєстраційних справ, на підставі яких проведено реєстраційні дії позивачем за результатами розгляду заяв №№ 53359374, 53359451, 53359502, 53359571.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

На адресу Міністерства юстиції України 27.12.2022 надійшов лист Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 № 14.51/04-14-8632ВИХ-22 з посиланням на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000075 від 11.08.2017 за фактом незаконного внесення особою, що надає публічні послуги до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права приватної власності на неіснуючі об`єкти нерухомості за адресою: м. Львів, вул. Лазаренко Є. академіка, 31. Також у даному листі висловлено прохання здійснити контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації шляхом проведення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№53359374, 53359451, 53359502, 53359571 від 08.12.2022.

За результатами розгляду листа Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022, відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року та підпункту 4 пункту 4 Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 (зі змінами), Мін`юстом було прийнято наказ від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 ».

На виконання пункту 13 Порядку № 990, листом Міністерства юстиції України від 24.02.2023 № 22798/161578-7-22/19.1.1 повідомлено суб`єкта державної реєстрації - Бібрську міську раду Львівської області про призначення камеральної перевірки щодо ОСОБА_1 та запропоновано надати пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки.

Наказ від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » скеровано 24.02.2023 на адресу ДП «НІС» для розміщення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України у рубриці «Моніторинг реєстраційних дій та камеральні перевірки».

Позивач надіслав на адресу Міністерства юстиції України пояснення від 14.03.2023 №02-13/323.

За результатами проведеної камеральної перевірки у Державному реєстрі прав державного реєстратора ОСОБА_1 , Комісією складено акт від 15.03.2023 №1522/19.1.1/23 (далі Акт від 15.03.2023), яким встановлено, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію права власності від 08.12.2022 № 53359374, поданою ОСОБА_3 державним реєстратором Поломаним В.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 65730966 від 09.12.2022, на підставі якого у Державному реєстрі прав у розділі № 101 відкритому на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення під літ. Г-1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , проведено державну реєстрацію переходу права власності від ОСОБА_4 до Заявника ОСОБА_3 (номер запису 48661450).

Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяви додано: постанову про зняття арешту з майна від 08.12.2022, видану приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за ВП № 70024522; акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.10.2022, виданий приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за ВП № 70024522.

Перевіркою встановлено, що до Заяви № 53359374 додано постанову та акт, які не є документами на підставі яких проводиться державна реєстрація прав в розумінні статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, з відомостей Державного реєстру прав встановлено, що на момент проведення державним реєстратором ОСОБА_1 реєстраційних дій у розділі №101 наявні зареєстровані обтяження (арешти) від 07.10.2022 № 48091826 (підстава - постанова про арешт майна боржника від 07.10.2022 за ВП № 70024522) та від 19.09.2017 № 22424158 (підстава - ухвала Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі 465/5243/17).

Отже, державний реєстратор ОСОБА_1 зобов`язаний був відмовити у проведенні державної реєстрації прав, з підстав визначених пунктами 4, 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічні порушення встановлені в діях позивача за результатами розгляду заяв №№ 53359451, 53359502, 53359571.

Вказані факти свідчать про грубе та неодноразові істотні (відносно 4 об`єктів) порушення законодавства державним реєстратором Поломаним В.Д. під час проведення державної реєстрації прав.

Крім цього, Комісія, ознайомившись з позицією, викладеною в поясненнях позивача, дійшла висновку, що надані пояснення державного реєстратора ОСОБА_1 не спростовують фактів порушень вищевказаним державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав.

При визначенні заходу відповідальності за вказані порушення Комісія виходила з того, що основними засадами реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом, а тому їх порушення, яке полягає у недотриманні встановленого порядку та процедур створює загрозу гарантіям непорушності права власності та існуючому правопорядку.

Зважаючи на встановлений факт порушень законодавства у сфері державної реєстрації прав, які полягають у реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна без подання належного обсягу документів, Комісія вважає, що застосування до державного реєстратора ОСОБА_1 відповідальності у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру прав є виправданим та співмірним ступеню вчинених порушень.

У висновках Акта перевірки від 15.03.2023 встановлено, що державним реєстратором ОСОБА_1 порушено вимоги пунктів 12, 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, статей 3, 10, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки проведено державну реєстрацію прав: за документами, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно та запропоновано анулювати державному реєстратору Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі Акта від 15.03.2023, Міністерством юстиції України винесено наказ від 15.03.2023 № 982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » (далі - Наказ № 982/5 від 15.03.2023), яким позивачу анульовано доступ до Державного реєстру прав.

Супровідним листом від 16.03.2023 за вих. № 31746/161578-7-22/19.1.1 Міністерство юстиції України направило на адресу Бібрської міської ради Львівської області копії наказу від 15.03.2023 №982/5, а також Акт перевірки від 15.03.2023.

Не погоджуючись із наказами від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівського району Львівської області Поломаного Володимира Дмитровича» та від 15.03.2023 №982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 », позивач звернувся до суду з цим позовом.

Зміст спірних правовідносин полягає у тому, що позивач вважає уважає спірні накази необґрунтованими та винесеними без відповідних на те правових підстав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд застосував наступні норми права.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відносини, що виникають у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також забезпечення визнання та захисту державною таких прав, регламентовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, (далі - Закон № 1952-IV, чинного та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 37-1 Закону № 1952-IV, контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

На виконання ч. 4 ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Кабінетом Міністрів України розроблено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 (далі - Порядок № 990, чинного та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин).

Пунктом 4 Порядку № 990 встановлено, що контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом:

1) розгляду звернень відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;

2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України»;

3) аналізу інформації, опублікованої в засобах масової інформації чи оприлюдненої в Інтернеті;

4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації;

5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах;

6) проведення спеціальної перевірки діяльності державного реєстратора в реєстрах щодо осіб, які до призначення на посаду державного реєстратора або на іншу посаду, що передбачає виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора), перебували на посаді державного реєстратора в іншого суб`єкта державної реєстрації;

7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та не перебували на посаді державного реєстратора у певного суб`єкта державної реєстрації.

При цьому, камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (п. 9 Порядку № 990).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що підставою для призначення Міністерством юстиції України камеральної перевірки державного реєстратора є виявлення порушень, зокрема, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань під час перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.

Щодо правомірності призначення Міністерством юстиції України камеральної перевірки відносно позивача та винесення наказу №558/7 від 23.02.2023, суд враховує наступне.

Судом встановлено та підтверджується змістом наказу №558/7 від 23.02.2023, що підставою для призначення камеральної перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 слугував лист Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 № 14.51/04-14-8632ВИХ-22 з посиланням на здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000075 від 11.08.2017 за фактом незаконного внесення особою, що надає публічні послуги до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права приватної власності на неіснуючі об`єкти нерухомості за адресою: м. Львів, вул. Лазаренко Є. академіка, 31.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до вищевказаних приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 990, в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин, підставою для призначення камеральної перевірки державних реєстраторів є саме виявлення під час перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації, порушень порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд зазначає, що за своїм змістом лист Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 містить детальний виклад обставин, з якими суб`єкт звернення пов`язує порушення держаним реєстратором ОСОБА_1 вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, під час проведення реєстраційних дій, вчинених позивачем щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№53359374, 53359451, 53359502, 53359571 від 08.12.2022.

Отже, суд висновує, що при прийняті наказу від №558/7 від 23.02.2023, у відповідача були законні підстави для проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області Поломаного В.Д. на підставі листа Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022, оскільки Мін`юст має повноваження щодо реагування на таке звернення згідно підпункту 4 пункту 4 Порядку № 990.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем було неправомірно проведено відносно нього перевірку, оскільки лист Франківської окружної прокуратури міста Львова від 22.12.2022 не може бути підставою для призначення Мін`юстом камеральної перевірки, суд відхиляє, адже в даному випадку камеральна перевірка призначена за спеціальною нормою ст. 37-1 Закону № 1952-IV та відповідно до підпункту 4 пункту 4 Порядку № 990, що передбачають здійснення Мін`юстом перевірки відомостей, отриманих ним під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.

Відтак у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_1 », а тому у задоволенні позовної вимоги у цій частині належить відмовити.

Щодо наявності у діях державного реєстратора порушення порядку державної реєстрації прав, суд враховує таке.

Пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом);

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Аналогічні за змістом норми визначені у Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі Порядок №1127, чинного та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин), пунктом 12 якого передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 40 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

Отже, законодавцем визначено перелік документів, які є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав, а також визначено обов`язок встановлення державним реєстратором відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , зокрема:

нежитлові приміщення під літ. А-1 - загальна площа 432 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2022 №65731671, прийняте на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.12.2022 №53359571;

нежитлові приміщення під літ. Б-1 - загальна площа 83,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2022 №365731555, прийняте на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.12.2022 №53359502;

нежитлові приміщення під літ. В-1 - загальна площа 378,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2022 №65731383, прийняте на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.12.2022 №53359451;

нежитлові приміщення під літ. Г-1 - загальна площа 126 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №101, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2022 №65730966, прийняте на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.12.2022 №53359374.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав до заяв додано: постанову про зняття арешту з майна від 08.12.2022, видану приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за ВП № 70024522; акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.10.2022, виданий приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. за ВП № 70024522.

Як слідує зі змісту Акта перевірки від 15.03.2023, перевіркою встановлено, що до заяв №№ 53359374, 53359451, 53359502, 53359571 від 08.12.2022 додано вищезазначені постанову та акт, які не є документами на підставі яких проводиться державна реєстрація прав в розумінні статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд погоджується із такими доводами відповідача, адже позивачем при прийнятті рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно об`єктів нерухомого майна - нежитлових приміщень, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , не враховано наступні норми законодавства.

Так, як зазначено вище, п. 4 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, відповідач дійшов вірного висновку, що державна реєстрація прав власності на об`єкт нерухомого майна, на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися є нотаріальною дією, що проводиться нотаріусом, а не державним реєстратором.

Відтак суд констатує, що долучені до заяв №№ 53359374, 53359451, 53359502, 53359571 від 08.12.2022 постанова про зняття арешту з майна від 08.12.2022 за ВП № 70024522 та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 07.10.2022 за ВП № 70024522 не є документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав в розумінні статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на викладене покликання позивача на норми ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України № 1952-IV, суд уважає помилковими і повторно наголошує, що такі документи не є тими документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав в розумінні статті 27 Закону № 1952-IV, отже такі не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Крім того, з відомостей Державного реєстру прав встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на момент проведення державним реєстратором Поломаним В.Д. реєстраційних дій у розділі №101 наявні зареєстровані обтяження (арешти) від 07.10.2022 № 48091826 (підстава - постанова про арешт майна боржника від 07.10.2022 за ВП № 70024522) та від 19.09.2017 № 22424158 (підстава - ухвала Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі 465/5243/17). Аналогічні обтяження (арешти) зареєстровані у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» у Матеріалах реєстраційних справ №№ 101, 101, 101.

Водночас позивач наголошує, що ОСОБА_2 для здійснення реєстрації права власності було подано, зокрема, постанову про зняття арешту з майна від 08.12.2022 у ВП №70024522, якою було знято арешт від 07.10.2022, а щодо зареєстрованих обтяжень від 19.09.2017 на підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова від 11.09.2017 у справі 465/5243/17, покликається на п. 3 ч. 4 ст. 27 Закону №1952 та стверджує, що для реєстрації речових прав на нерухоме майно внаслідок примусової реалізації майна, наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно - не є підставою для відмови в державній реєстрації.

Суд критично оцінює такі аргументи позивача, позаяк, матеріали справи не містять жодних доказів щодо примусової реалізації майна в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», більше того, у змісті позовної заяви позивач сам вказує, що передача нерухомого майна боржника стягувачу здійснюється за взаємною згодою з метою погашення боргу боржника перед стягувачем за рахунок його майна в межах виконавчого провадження.

Окремо суд звертає увагу, що жодної інформації щодо зняття таких обтяжень (арештів) відомості з Державного реєстру прав не містять.

Суд зазначає, що п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є подання документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV передбачено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом.

Отже, позивач зобов`язаний був відмовити у проведенні державної реєстрації прав за заявами №№ 53359374, 53359451, 53359502, 53359571 від 08.12.2022, з підстав, визначених пунктами 4, 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, висновки, викладені відповідачем в Акті перевірки від 15.03.2023, повністю знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи вищевказане, суд уважає, що за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора Поломаного В.Д. Комісія цілком обґрунтовано дійшла висновку про порушення позивачем порядку державної реєстрації прав, за що передбачено відповідальність.

Щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України від 15.03.2023 №982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 », суд враховує наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 37-1 Закону № 1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Відповідно п. 14 Порядку №990, за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

Отже, саме акт за результатами перевірки має обов`язковий характер для ухвалення рішення Мін`юстом про притягнення державного реєстратора до відповідальності.

Пунктом 16 Порядку № 990 визначено, що у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразового порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань чи встановлення невідповідності державного реєстратора кваліфікаційним вимогам, визначеним законодавством, застосовується п. 2 ч. 2 ст. 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та/або п. 2 ч. 2 ст. 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Як зазначено в Акті перевірки від 15.03.2023 позивачем грубо порушено вимоги пунктів 12, 40 Порядку №1127, статей 3, 10, 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки проведено державну реєстрацію прав: за документами, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Вказані факти свідчать про грубе та неодноразові істотні (відносно 4 об`єктів) порушення законодавства державним реєстратором Поломаним В.Д. під час проведення державної реєстрації прав, адже аналогічні порушення встановлені в діях позивача за результатами розгляду заяв №№ 53359451, 53359502, 53359571.

При цьому, суд уважає слушними доводи відповідача, що відсутність будь-яких відомостей про негативні наслідки здійснених позивачем порушень, зокрема порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб не може бути підставою звільнення позивача від застосування санкцій, передбачених статтею 37-1 Закону.

Враховуючи викладене, суд висновує, що Мін`юстом при прийнятті наказу від 15.03.2023 №982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 » не було допущено порушень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 990.

При цьому право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю Мін`юсту та відноситься до його дискреційних повноважень.

Як убачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № Р(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 29.04.2020 року при розгляді справи № 826/15358/17, які в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Суд уважає, що з урахуванням характеру допущених державним реєстратором ОСОБА_1 порушень під час проведення державної реєстрації речових прав, обраний відповідачем вид відповідальності у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є виправданим та співмірним із вчиненими позивачем порушеннями, що свідчить про правомірність спірного наказу відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, у даному випадку було належним чином доведено представником Міністерства юстиції України при розгляді цієї справи.

Із урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що спірні накази Міністерства юстиції України від 23.02.2023 № 558/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівського району Львівської області ОСОБА_1 », від 15.03.2023 №982/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області ОСОБА_1 », відповідають вимогам законодавства і підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Оцінивши наявні у справі докази, наведені аргументи учасників справи, суд констатує, що позов є не обґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 264, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (вул. Бульварно-Кудрявська, 4, м. Київ, 04053) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 28 липня 2023 року.

Суддя Клименко О.М.