Справа № 280/2783/23
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 серпня 2023 року о/об 09 год. 50 хв.Справа № 280/2783/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до 1.Секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича (проспект Соборний, буд.206, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69105); 2.Запорізької міської ради (проспект Соборний, буд.206, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69105; ); 3.Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради (проспект Соборний, буд.206, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69105; )

про визнання протиправним та скасувати розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича (надалі відповідач-1), Запорізької міської ради (надалі відповідач-2), Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради (надалі відповідач-3), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати розпорядження Запорізького міського голови, підписане Секретарем міської ради Анатолієм Куртєвим 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 »; 2) поновити ОСОБА_1 на роботі, на посаді заступника начальника управління - начальника Відділу внутрішньої політики Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради з 01.04.2023; 3) стягнути з Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 01.04.2023 до дня ухвалення судом рішення у справі; 4) стягнути з Секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича, Запорізької міської ради, Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 - відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.).

У позовній заяві зазначено наступне. 28.10.2002 ОСОБА_1 прийнято на роботу спеціалістом в Запорізьку міську раду, в подальшому призначено на посаду заступника начальника управління - начальника Відділу внутрішньої політики Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради, який є виконавчим органом міської ради і юридичною особою публічного права. Трудовий договір з ОСОБА_1 був укладений на невизначений строк. На вказаній посаді ОСОБА_1 перебував до 31.03.2023. За весь тривалий період часу свого перебування на керівній посаді вказаного виконавчого органу Запорізької міської ради ОСОБА_1 успішно й сумлінно виконував свої посадові обов`язки. Стягнення за порушення трудової дисципліни до ОСОБА_1 не застосовувалися за весь час перебування на вказаній посаді. Розпорядженням Запорізького міського голови, підписаним Секретарем міської ради Анатолієм Куртєвим, від 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 » ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади на підставі ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням чисельності (штату) працівників управління внутрішньої політики преси та інформатизації Запорізької міської ради (Розпорядження). Із вказаним Розпорядженням ОСОБА_1 було ознайомлено 3.04.2023, в останній день моєї роботи після лікарняного, трудова книжка до теперішнього часу позивачу видана так і не була. ОСОБА_1 вважає Розпорядження безпідставним і протиправним, таким, що грубо порушує його гарантоване Конституцією України право на працю, а отже таким, що підлягає скасуванню повністю, внаслідок чого ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі та на посаді заступника начальника управління - начальника Відділу внутрішньої політики Управління внутрішньої поліпшки, преси та інформатизації Запорізької міської ради, зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На спірні правовідносини поширюються положення ч.3 ст.49-2 КЗпП України, відповідно до якої, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу. Позивач наполягає на порушенні процедури звільнення, що полягає у несвоєчасному попередженні позивача про наступне звільнення. В даному випадку, при звільненні позивача з посади Секретарем Запорізької міської ради ОСОБА_3 приписи ч.3 ст.49-2 КЗпП України враховані не були, позивачу не було запропоновано іншу роботу у спосіб та в порядку, передбачених приписами ч.3 ст.49-2 КЗпП України. Порушення законних прав в даному спорі відбулися, насправді, не у зв`язку з скороченням чисельності (штату) працівників виконавчого органу, що є юридичною особою публічного права, а, виходячи з безпідставних і незаконних намагань щодо свавільного звільнення позивача із займаної посади у протиправний спосіб. Належним способом відновлення порушеного права позивача є саме визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з поновленням позивача на посаді та виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З урахуванням наведеного, з Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 01.04.2023 по дату ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у цій справі. Враховуючи характер, обсяг та глибину моральних страждань, їх тривалість, ступінь зниження репутації, час та зусилля для відновлення попереднього стану, виходячи з засад розумності і справедливості, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн. Позивач мав об`єктивну можливість дізнатися про порушення його прав лише після того, як одужав та вийшов з лікарняного, тобто починаючи з 31.03.2023. Правова доцільність та необхідність залучення Запорізької міської ради як одного з відповідачів, ґрунтується на тому, що Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради є виконавчим органом Запорізької міської ради, що утворюється Запорізькою міською радою, підзвітний і підконтрольний Запорізькій міській раді, підпорядкований виконавчому комітету Запорізької міської ради, міському голові, заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради за відповідним напрямком роботи, а з питань здійснення делегованих повноважень в галузі охорони здоров`я - підконтрольний відповідним органам виконавчої влади. Крім того, штатна чисельність Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради встановлюється розпорядженням міського голови в межах загальної чисельності апарату Запорізької міської ради та її виконавчих органів, яка затверджується Запорізькою міською радою. Як і на день звільнення позивача, так і після звільнення посада заступника начальника управління - начальника Відділу внутрішньої політики Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради була і є вакантною. Це свідчить про те, що з боку Запорізької міської ради жодних рішень про зміну в організації виробництва і праці, в т.ч. про скорочення чисельності або штату працівників Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради у 2022 та/або 2023 роках не приймалось.

Позивач підтримав позовну заяву.

Представником відповідачів-1,2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. 29.09.2021 Запорізькою міською радою прийнято рішенням №4 «Про дострокове припинення повноважень Запорізького міського голови», яким було достроково припинено повноваження Запорізького міського голови Буряка В.В., та рішення №5 «Про здійснення повноважень Запорізького міського голови», яким надано право секретарю Запорізької міської ради Куртєву А.В. тимчасово здійснювати повноваження Запорізького міського голови. Отже, з 29.09.2021 секретар Запорізької міської ради Куртєв А.В. набув повноважень Запорізького міського голови, зокрема, видавати розпорядження про звільнення з посад посадових осіб відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради. Згідно Положення про управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради, воно є виконавчим органом Запорізької міської ради. Згідно розпорядження міського голови від 06.05.2016 за №1037к/тр «Про переведення ОСОБА_1 », позивач, на момент звільнення, займав посаду заступника начальника управління начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради. Розпорядженням міського голови від 24.10.2022 за №1753к/тр «Про затвердження штатної чисельності управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради», внесено зміни до штатної чисельності управління, за якими з 10.02.2023 кількість штатних одиниць управління складає 17 одиниць. Також міським головою затверджено штатний розпис Управління, який вводиться в дію з 10.02.2023. На виконання цього розпорядження Управлінням внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради винесено наказ від 28.10.2022 за №36р «Про внесення змін до штатного розпису управління внутрішньої політики, преси та інформації міської ради», яким виключені посади, зокрема, посада заступника начальника управління начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради, яку обіймав позивач. Таким чином, відбулась реорганізація структури управління, зміна в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників. 31.10.2022 відповідачем-1 направлено лист №02/03-27/02105 до голови профспілкового комітету виконавчого комітету Запорізької міської ради, яким повідомлено про майбутнє вивільнення з 10.02.2023, зокрема, позивача. На зазначений лист голова профспілкового комітету надала погодження, у вигляді листа від 07.11.2022 за №6. Керуючись положеннями ст.49-2 КЗпП України, 02.12.2022 засобами поштової кореспонденції позивачу було направлено попередження про майбутнє звільнення з 10.02.2023, разом з переліком вакантних посад у виконавчому комітету Запорізької міської ради. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. Воєнний стан в Україні введено із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/202. На підставі вищенаведеного, розпорядженням міського голови від 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 », позивача звільнено з займаної посади у перший робочий день, наступний за днем закінчення його тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність. 03.04.2023, що є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності позивача, він був ознайомлений з оскаржуваним розпорядженням, про що свідчить його власноручний підпис. З 08.12.2022 по 31.03.2023 позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, тому попередження про майбутнє звільнення разом з переліком вакантних посад йому було направлено засобами поштової кореспонденції. Така поштова кореспонденція направлялась рекомендованим листом з повідомленням про отримання на всі відомі адреси позивача, а саме: вул.Чумаченка, 17-23, м.Запоріжжя та вул.Фортечна, 45-238, м.Запоріжжя. Проте, конверти з листами повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Зазначене свідчить, про те що відповідачами належним чином виконані вимоги ст.49-2 КЗпП України, а саме здійснено повідомлення позивача про майбутнє звільнення. При цьому, відповідачі не несуть відповідальності за небажання позивача отримувати поштову кореспонденцію. Разом з тим, про небажання позивача отримувати поштову кореспонденцію від відповідачів вказує наступне. Так, позивач зазначає, що на його думку, порушення його прав відбулось у зв`язку з «безпідставним і незаконним намаганнями щодо свавільного звільнення його з займаної посади у протиправний спосіб». Тобто, позивач демонструє наявність у нього наперед упередженого ставлення до дій роботодавця, що може свідчити про наявність умислу на навмисне не отримання поштової кореспонденції від відповідачів з метою подальшого оскарження процедури звільнення, і факт не отримання пошти використовується ним, як спосіб захисту. Крім того, позивач також зазначає, що в період з 08.12.2022 по 31.03.2023 він перебував у стані тимчасової непрацездатності, проте це не свідчить про наявність об`єктивних та непереборних обставин, які б не дозволяли йому отримати поштову кореспонденцію. Також, лише несвоєчасне попередження позивача про наступне звільнення не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного розпорядження. Юридичні наслідки для позивача, при встановлені судом недодержання строку попередження про звільнення, можуть полягти у зарахуванні строку, протягом якого він працював, шляхом зміни дати звільнення. Тобто, порушення строку попередження про звільнення, за умови дотримання інших норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного розпорядження. Крім того, з 02.12.2022 (дата направлення позивачу попередження про звільнення) до 03.04.2023 (дата звільнення позивача) пройшло 4 місяці, що свідчить про дотримання вимог ст.49-2 КЗпП України. За таких обставин, оскільки відповідач-1 прийняв оскаржуване розпорядження в межах повноважень та у визначений законом спосіб, враховуючи дотримання норм законодавства, що регулюють процедуру вивільнення працівників, підстав для визнання розпорядження протиправним та скасування відсутні.

Відповідач-1,2 проти позовної заяви заперечували.

Відповідачем-3 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. До відповідача-3 заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період часу з 01.04.2023 до дня ухвалення судом рішення у справі. Зазначена вимога не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктами 4.3 - 4.4 «Положення про управління внутрішньої політики, преси та інформації», затвердженого рішенням міської ради від 30.09.2020 за №33 штатний розпис та кошторис управління затверджується міським головою. Облік фінансових операцій здійснює відділ бухгалтерського обліку та звітності міськвиконкому. Управління утримується за рахунок коштів бюджету міста. Таким чином, у відповідача-3 відсутній кошторис, план асигнувань, тощо на 2023 рік. Управління утримується за рахунок коштів Виконавчого комітету Запорізької міської ради, які передбачені в його кошторисі. В цій частині позову Управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради є неналежний відповідач. Всі інші позовні вимоги позивача також не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 29.09.2021 Запорізькою міською радою прийнято рішення №4 «Про дострокове припинення повноважень Запорізького міського голови», яким було достроково припинено повноваження Запорізького міського голови Буряка В.В., та рішення №5 «Про здійснення повноважень Запорізького міського голови», яким надано право секретарю Запорізької міської ради Куртєву А.В. тимчасово здійснювати повноваження Запорізького міського голови. Отже, з 29.09.2021 секретар Запорізької міської ради Куртєв А.В. набув повноважень Запорізького міського голови, зокрема, видавати розпорядження про звільнення з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад. Згідно розпорядження міського голови від 06.05.2016 за №1037к/тр «Про переведення ОСОБА_1 », позивач, на момент звільнення, займав посаду заступника начальника управління-начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради. Розпорядженням міського голови від 24.10.2022 за №1753к/тр «Про затвердження штатної чисельності управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради», внесено зміни до штатної чисельності управління, за якими з 10.02.2023 кількість штатних одиниць управління складає 17 одиниць. На виконання цього розпорядження Управлінням внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради винесено наказ від 28.10.2022 за №36р «Про внесення змін до штатного розпису управління внутрішньої політики, преси та інформації міської ради», яким виключені посади, зокрема, посада заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради, яку обіймав позивач. Таким чином, відбулась реорганізація структури управління, зміна в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників. На виконання таких приписів, 31.10.2022 відповідачем-1 направлено лист №02/03 -27/02105 до голови профспілкового комітету виконавчого комітету Запорізької міської ради, яким повідомлено про майбутнє вивільнення з 10.02.2023, зокрема, позивача. На зазначений лист голова профспілкового комітету надала погодження, у вигляді листа від 07.11.2022 за №6. Керуючись положеннями ст.49-2 КЗпП України, 02.12.2022 засобами поштової кореспонденції позивачу було направлено попередження про майбутнє звільнення з 10.02.2023, разом з переліком вакантних посад у виконавчому комітету Запорізької міської ради. Розпорядженням міського голови від 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 », позивача звільнено з займаної посади у перший робочий день, наступний за днем закінчення його тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатності. 03.04.2023, що є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності позивача, він був ознайомлений з оскаржуваним розпорядженням, про що свідчить його власноручний підпис. З 08.12.2022 по 31.03.2023 позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, тому попередження про майбутнє звільнення разом з переліком вакантних посад йому було направлено засобами поштової кореспонденції. Така поштова кореспонденція направлялась рекомендованим листом з повідомленням про отримання на всі відомі адреси позивача, а саме: вул.Чумаченка, 17-23, м.Запоріжжя та вул.Фортечна, 45-238, м.Запоріжжя. Проте, конверти з листами повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, позивач також зазначає, що в період з 08.12.2022 по 31.03.2023 він перебував у стані тимчасової непрацездатності, проте це не свідчить про наявність об`єктивних та непереборних обставин, які б не дозволяли йому отримати поштову кореспонденцію. Таку поштову кореспонденцію могла отримати дружина позивача або інші повнолітні члени сім`ї. Також, лише несвоєчасне попередження позивача про наступне звільнення не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного розпорядження з наступних підстав. Юридичні наслідки для позивача, при встановлені судом недодержання строку попередження про звільнення, можуть полягти у зарахуванні строку, протягом якого він працював, шляхом зміни дати звільнення. Тобто, порушення строку попередження про звільнення, за умови дотримання інших норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного розпорядження. Крім того, з 02.12.2022 (дата направлення позивачу попередження про звільнення) до 03.04.2023 (дата звільнення позивача) пройшло 4 місяці, що свідчить про дотримання вимог ст.49-2 КЗпП України. За таких обставин, оскільки відповідач-1 прийняв оскаржуване розпорядження в межах повноважень та у визначений законом спосіб, враховуючи дотримання норм законодавства, що регулюють процедуру вивільнення працівників, підстав для визнання розпорядження протиправним та скасування відсутні.

Відповідач-3 проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 12.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У Розпорядженні Запорізького міського голови від 02.01.2023 за №1к/тр «Про затвердження штатного розпису» (підписаному Секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.) зазначено: «… На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» зі змінами, ЗОБОВ`ЯЗУЮ: 1.Затвердити з 01.01.2023 штатний розпис апарату Запорізької міської ради і виконавчого комітету Запорізької міської ради та управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради (додається). 2.Контроль за виконанням даного розпорядження покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради - керуючого справами виконкому ради Олександра ГОЛТВЕНКА. …».

Відповідно до Штатного розпису Управління внутрішньої політики, преси та інформації з 01.01.2023, затвердженого Розпорядженням Запорізького міського голови від 02.01.2023 за №1к/тр «Про затвердження штатного розпису», Управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради має штат у кількості 21 штатних одиниць та включає у себе: Відділ по забезпеченню роботи веб-сайту міської влади; Відділ преси та інформації; Відділ внутрішньої політики (Відділ внутрішньої політики передбачає 7 штатних посад, з яких: 1 заступник начальника управління - начальник відділу; 6 головний спеціаліст).

У Розпорядженні Запорізького міського голови від 24.10.2022 за №1753к/тр «Про затвердження штатної чисельності управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради» (підписаного Секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.) зазначено: «… Внести зміни до штатної чисельності управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради, затвердженої розпорядженням міського голови від 29.04.2016 №1003к/тр «Про затвердження штатної чисельності виконавчих органів Запорізької міської ради» зі змінами, та вважати з 10.02.2023 штатну чисельність управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради 17 одиниць. …».

Згідно з Штатним розписом на 2023 рік Управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради, який вводиться в дію з 10.02.2023, Управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради має штат у кількості 17 штатних одиниць та включає у себе: Відділ внутрішньої політики та організаційної роботи; Відділ преси та інформації.

У Наказі Управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради від 28.10.2022 за №36р «Про внесення змін до штатного розпису управління внутрішньої політики, преси та інформації міської ради» зазначено: «… На виконання розпорядження міського голови від 24.10.2022 №1753к/тр «Про затвердження штатної чисельності управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради» НАКАЗУЮ: 1.Внести зміни до штатного розпису управління внутрішньої політики, преси та інформації запорізької міської ради з 10.02.2023, а саме: 1.1.Виключити посади: - заступника начальника управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради; - заступника начальника управління - начальника відділу по забезпеченню роботи веб-сайту міської влади управління внутрішньої політики преси та інформації Запорізької міської ради - 1 штатна одиниця; - заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради - 1 штатна одиниця; - головного спеціаліста відділу по забезпеченню роботи веб-сайту міської влади управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради - 6 штатних одиниць; - головного спеціаліста відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради - 2 штатні одиниці. 1.2.Перейменувати відділ внутрішньої політики у відділ внутрішньої політики та організаційної роботи. 1.3.Ввести посади: - заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики та організаційної роботи управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради; - головного спеціаліста відділу внутрішньої політики та організаційної роботи управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради - 2 штатні одиниці; - головного спеціаліста відділу преси та інформації управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради - 4 штатні одиниці. 2.Контроль за виконанням наказу залишаю за собою. …».

У Повідомленні про майбутнє звільнення від 02.12.2022 за 02/03-27/02293 (підписаного Секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.) на адресу Заступника начальника управління начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради Шулдик С.О. зазначено: «… На підставі розпорядження міського голови від 24.10.2022 №1753к/тр «Про затвердження штатної чисельності управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради» з 10.02.2023 вводиться новий штатний розпис управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради із штатною чисельністю 17 одиниць, яким не передбачено посаду заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради. Відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у зв`язку із скороченням чисельності (штату) працівників, попереджаємо Вас про наступне звільнення з посади заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Одночасно пропонуємо Вам в межах кваліфікації переведення на іншу посаду у виконавчих органах Запорізької міської ради. Перелік вакантних посад додається. У разі відмови від пропозиції про переведення Ви будете звільнені з займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. …».

У «Переліку вакантних посад у виконавчому комітеті Запорізької міської ради», який є Додатком до вказаного Повідомлення про майбутнє звільнення від 02.12.2022 за 02/03-27/02293, зазначено: «… Перелік вакантних посад у виконавчому комітеті Запорізької міської ради: - головний спеціаліст прес-служби; - головний спеціаліст відділу діловодства департаменту (апарату) виконавчого комітету; - головний спеціаліст організаційного відділу департаменту (апарату) виконавчого комітету - 2 од.; - головний спеціаліст відділу по забезпеченню роботи депутатських комісій, фракцій та груп управління по забезпеченню роботи міської ради. …».

Представником відповідачів-1,2 надано до суду поштові відправлення, які надсилались ОСОБА_1 на дві адреси: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Вказані поштові відправлення повернуті відправнику із зазначенням «за закінченням терміну зберігання».

У Розпорядженні Запорізького міського голови (підписаного Секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.) від 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 » зазначено: «… 1.Керуючись статтею 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» звільнити ОСОБА_4 у перший робочий день, наступний за днем закінчення його тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність, з посади заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради згідно з п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням чисельності (штату) працівників управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради. 2.Управлінню внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради виплатити ОСОБА_5 вихідну допомогу відповідно до ст.44 Кодексу законів про працю України. …».

У Розпорядженні Запорізького міського голови (підписаного Секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.) від 09.02.2023 за №260к/тр «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 06.02.2023 №240к/тр» зазначено: «… Внести зміни до розпорядження міського голови від 06.02.2023 №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 », пункт другий викласти в такій редакції: «Відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчого комітету Запорізької міської ради виплатити ОСОБА_5 вихідну допомогу відповідно до ст.44 Кодексу законів про працю України». …».

При цьому, на екземплярах Розпорядження Запорізького міського голови від 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 » та Розпорядження Запорізького міського голови від 09.02.2023 за №260к/тр «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 06.02.2023 №240к/тр», наданих до суду представником відповідачів-1,2, містяться записи: «Зі звільненням не згоден. Буду оскаржувати. 03.04.2023 (підпис)».

Судом досліджено: Розпорядження Запорізького міського голови від 06.05.2016 за №1037к/тр «Про переведення ОСОБА_1 »; Лист Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.10.2022 за №02/03-27/02105 «Повідомлення» (підписаного Секретарем Запорізької міської ради Куртєвим А.В.) на адресу Голови профспілкового комітету Виконавчого комітету Запорізької міської ради О.Савченко; Лист Профспілкового комітету апарату міськвиконкому Запорізької міської ради від 07.11.2022 за №6 на адресу Секретаря Запорізької міської ради А.Куртєву; Подання начальника Управління внутрішньої політики, преси та інформації ОСОБА_6 від 03.02.2023 за №27/01-17 «Про звільнення з посади ОСОБА_7 » на адресу Секретаря Запорізької міської ради Куртєва А.В.; Службову від24.10.2022 за №85/01-17; Оптимізацію чисельності Запорізької міської ради; Положення про Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради, затверджене Рішенням Запорізької міської ради від 30.09.2020 за №33; листки непрацездатності; інші документи, наявні у матеріалах даної справи.

При вирішенні спору по суті суд виходить з зазначеного вище та викладеного нижче.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.

За ч.1 ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

У ст.40 Кодексу законів про працю України зазначено: «Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 8) вчинення за місцем роботи викрадення (в тому числі дрібного) майна роботодавця, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення; 10) призову або мобілізації роботодавця - фізичної особи під час особливого періоду; 11) встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування; 12) вчинення працівником мобінгу (цькування), встановленого судовим рішенням, що набрало законної сили. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».

У ст.49-2 Кодексу законів про працю України зазначено: «Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов`язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації). Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період, а також у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства. Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини першої статті 41 цього Кодексу здійснюється в такому порядку: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів; не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень».

Згідно з ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Як зазначено у ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. (…) Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом вивчено й інші норми права, які стосуються предмету спору.

Враховуючи наведені та інші норми права, які стосуються предмету спору, обставини справи, суд не вбачає порушення прав та інтересів позивача при його звільненні.

Позивачем не надано до суду доказів протиправності введення з 10.02.2023 нового штатного розпису Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради із штатною чисельністю 17 одиниць, яким не передбачено посаду заступника начальника управління - начальника відділу внутрішньої політики управління внутрішньої політики, преси та інформації Запорізької міської ради (визнання протиправними та скасування у судовому порядку індивідуальних актів суб`єктів владних повноважень, притягнення до юридичної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування, тощо з приводу введення з 10.02.2023 нового штатного розпису).

На думку суду, позивачем не доведено порушення «процедури звільнення, що полягає у несвоєчасному попередженні позивача про наступне звільнення», про що зазначає позивач у позовній заяві, оскільки на поштові адреси позивача належним чином надсилалось Повідомлення про майбутнє звільнення від 02.12.2022 за 02/03-27/02293 з Додатком «Переліком вакантних посад у виконавчому комітеті Запорізької міської ради» та не було отримано позивачем.

Також, позивачем не доведено протиправність не видачі роботодавцем трудової книжки та не надано до суду доказів відмови у видачі роботодавцем трудової книжки за зверненням позивача.

Позивачем не надано до суду доказів того, що він намагався забрати у роботодавця свою трудову книжку.

Так як відсутні підстави для визнання протиправними та скасування Розпорядження Запорізького міського голови від 06.02.2023 за №240к/тр «Про звільнення ОСОБА_2 » та Розпорядження Запорізького міського голови від 09.02.2023 за №260к/тр «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 06.02.2023 №240к/тр», поновлення позивача на посаді, то, відповідно, є відсутніми й підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач у позовній заяві документально переконливо не довів завдання йому моральної шкоди саме відповідачем-1,2,3.

При цьому, у позовній заяві позивач зазначає про завдання йому моральної шкоди на суму 100000 грн. 00 коп., а просить стягнути з відповідача-1 10000 грн. 00 коп.

Таким чином, суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 коп.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1,2,3 судових витрат.

Враховуючи зазначене, рішення суду у даній справі не підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до 1.Секретаря Запорізької міської ради Куртєва Анатолія Валентиновича (проспект Соборний, буд.206, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69105); 2.Запорізької міської ради (проспект Соборний, буд.206, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69105; ); 3.Управління внутрішньої політики, преси та інформатизації Запорізької міської ради (проспект Соборний, буд.206, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69105; ) про визнання протиправним та скасувати розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

У стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1,2,3 судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 01.08.2023.

Суддя О.О. Прасов