Справа № 160/14034/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
21.06.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СТАЛЬСЕРВІС» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 17.10.2022 року №UА110110/2022/300017/1;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2022 № UА110110/2022/000263.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, згідно положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 22.06.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 17.10.2022 року №UА110110/2022/300017/1;
- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2022 №UА110110/2022/000263;
- ЕМД разом із додатками;
- запит митниці щодо додаткових документів;
- листи позивача, разом із додатковими документами;
- відомості/інформацію що послугували підставою для відмови позивачу в прийнятті митної декларації та інші докази щодо суті спору.
06.07.2023 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій Дніпровська митниця просить:
Ухвалою суду від 07.07.2023 року у задоволенні заяви Дніпровської митниці про залишення позовної заяви без розгляду, відмовлено.
Також, 06.07.2023 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву. Долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
11.07.2023 року відповідачем через підсистему Електронний суд подані додаткові письмові пояснення по справі.
14.07.2023 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача.
20.07.2023 року відповідачем подані додаткові письмові пояснення по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 01.08.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки надані ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» до митного оформлення документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протирічь та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, а тому вказані митницею у спірному рішенні обставини не можуть бути підставами для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем, та коригування такої митної вартості.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем було надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих позивачем до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме: декларантом надано платіжні доручення номера 314, 319, 320 у яких зазначено номер рахунку IBAN з якого здійснюється переказ іноземному контрагенту, який не співпадає з номером рахунку IBAN який вказаний як банківський реквізит у зовнішньоекономічній угоді від 02.08.2022 р. №7B7SXB32.
Також, вказують, що у вищевказаних платіжних дорученнях номера 314, 319, 320 суми передплачених коштів не відповідають сумам оплати за оцінювану партію товару. У платіжних дорученнях номера 314, 319, 320 як підстава платежу вказано проформи 920855 які надано до митного оформлення, та 920860 яку до митного оформлення не надано.
Відповідач вважає, що подані позивачем до митного оформлення платіжні доручення з виявленими митницею розбіжностями в процесі митного контролю митної вартості унеможливлюють встановити чи стосуються платіжні доручення №№ 314, 319, 320 оцінюваного товару.
Отже, на думку відповідача, у документах, наданих декларантом до митного контролю та оформлення оцінюваної партії товару, наявні розбіжності та невідповідності, у розумінні ст. 53 МКУ, проте виявлені розбіжності та невідповідності заявленим відомостям, зазначеним у Повідомленні митниці, документально не підтверджені.
Також відповідач зауважує, що контроль співставлення здійснено за митною декларацією, за якою було здійснено митне оформлення позивачем ідентичного товару, за тим самим зовнішньоекономічним контрактом.
З ЕМД, яка була взята відповідачем для співставлення, встановлено, що митне оформлення 03.10.2022 року - митна вартість позивачем визначена вище, а 17.10.2022 року позивачем заявлено меншу вартість на такий самий товар, за тим самим контрактом.
Однак декларантом не надано документального підтвердження зниження вартості товару, що викликало обґрунтовані сумніви у посадової особи митниці в достовірності заявленої декларантом митної вартості товарів.
Під час дії гарантійних зобов`язань позивачем додаткових документів, які б підтвердили заявлений ним рівень митної вартості, до митниці не надано.
Отже, відповідач вважає, що посадова особа митниці при прийнятті спірного Рішення про коригування митної вартості, заявленого позивачем товару, діяла в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а Картка відмови прийнята митницею відповідно до норм чинного законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» здійснює такі види діяльності, а саме: код КВЕД - 24.33 Холодне штампування та гнуття (Основний); код КВЕД - 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; код КВЕД - 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у.; код КВЕД - 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами; код КВЕД - 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД - 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; код КВЕД - 52.10 Складське господарство; код КВЕД - 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; код КВЕД - 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; код КВЕД - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
02 серпня 2022 року між ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» та Компанією У.С. Стеел Кошице, с.р.о. було укладено зовнішньоекономічний контракт №7В7SХВ32 від 02.08.2022 року (далі Контракт № 7В7SХВ32 від 02.08.2022 року, зовнішньоекономічний контракт) на поставку в Україну металопрокату і матеріалів з вуглецевої сталі, розмір, кількість, вагою, за ціною та характеристикою, визначеною в п. І цього Контракту.
Умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, транспорт, оформлення документів, які будуть направлені Покупцю Продавцем, а також строки і місце доставки, визначені в розділі ІІ Контракту № 7В7SХВ32 від 02.08.2022 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього контракту, зокрема:
Поз. 01-03: СРТ DNEPR-GRUZOVOJ згідно правил Інкотермс в редакції 2020 року;
Поз. 04-13: СРТ IGREN згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року.
У розділі ІІІ згаданого вище контракту визначено умови оплати авансовий платіж. Платежі за товар повинні відповідати узгодженим умовам виставлених рахунків та оплати. Покупець сплачує Продавцю ціну товару у формі авансового платежу на підставі рахунку проформи, виставленого Продавцем до відправки товару. Сума авансового платежу буде врахована в остаточному рахунку-фактурі, виставленому Продавцем. Валютою цього договору є ЄВРО.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту та досягнутих сторонами домовленостей, компанією У.С. Стеел Кошице, с.р.о. були виставлені:
-рахунок-фактуру №122/Х1473001 від 05.10.2022 року;
- рахунок-фактуру №122/Х1473002 від 05.10.2022 року;
- рахунок-проформу № 920855 від 04.08.2022 року;
- рахунок-проформу № 920855 від 28.09.2022 року, які були оплачені ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» сумарно за всі поставки товару, що підтверджується платіжними дорученнями № 314 від 14.09.2022 року; № 319 від 22.09.2022 року і № 320 від 28.09.2022 року, відповідно.
З метою здійснення митного оформлення ввезеної в режимі імпорту вищевказаної партії товару було задекларовано Товариством до Дніпровської митниці за митною декларацією UА110110/2022/006221 від 17.10.2022 року.
Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною Контракту.
Для підтвердження заявленої митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення було надано Митному органу документи, перелік яких зазначений в графі 44 МД, а саме:
сертифікат якості Х1473001/003 від 06.10.2022р.;
сертифікат якості Х1473002/000 від 06.10.2022 р.;
рахунок-проформа № 920855 від 04.08.2022 р.;
рахунок-проформа № 920855 від 28.09.2022 р.;
Рахунок-фактура № 122/Х1473001 від 05.10.2022 р.;
рахунок-фактура № 122/Х1473002 від 05.10.2022 р.;
Сертифікат про походження товару № 04221519 від 11.10.2022 р.;
банківський платіжний документ, що стосується товару № 314 від 14.09.2022 р.;
банківський платіжний документ, що стосується товару № 319 від 22.09.2022 р.;
банківський платіжний документ, що стосується товару № 320 від 28.09.2022 р.;
прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 02.08.2022 р.;
інформацію лондонської біржі металу № б/н від 11.10.2022 р.;
зовнішньоекономічний контракт № 7B7SXB32 від 02.08.2022 р.;
копія митної декларації країни виробника 22SK5653EX21983704 від 07.10.2022 р.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості імпортованого товару, відповідачем було направлено позивачу електронне повідомлення № 1 від 17.10.2022 року, відповідно до якого у документах, наданих декларантом до митного оформлення оцінюваної партії товару, на думку митниці, виявлені розбіжності та невідповідності заявленим відомостям, у розумінні ст. 53 Митного кодексу України, а також, що ці документи начебто не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, внаслідок чого митним органом буде скоригована заявлена декларантом митна вартість оцінюваних товарів.
Цим же повідомленням, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митницею було додатково витребувано від декларанта додаткові документи, якщо такі документи не було подано раніше, або в них не виявлені розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, без зазначення назви, форми та реквізитів запитуваних документів.
ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» листом від 17.10.2022 року повідомило митний орган про відсутність можливості подання протягом 10 календарних днів інших додаткових документів, зазначених у повідомленні митниці, оскільки всі документи було надано Митному органу для оформлення імпортованого товару.
Вищевказані оспорювані рішення обґрунтовані зокрема такими обставинами: у відповідності до ст. 337 Митного кодексу України, при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено, що декларантом надано платіжні доручення за номерами 314, 319, 320 у яких зазначено номер рахунку IBAN з якого здійснюється переказ іноземному контрагенту, який не співпадає з номером рахунку IBAN, який вказаний як банківський реквізит у зовнішньоекономічній угоді від 02.08.2022 року №7B7SXB32. Також, у вищевказаних платіжних дорученнях за номерами 314, 319, 320 суми передплачених коштів не відповідають сумам оплати за оцінювану партію товару. У платіжних дорученнях за номерами 314, 319, 320 як підстава платежу вказано проформу 920855 яку надано до митного оформлення та проформу 920860, яку до митного оформлення не надано. ...
Враховуючи зазначене у документах, наданих декларантом до митного контролю та оформлення оцінюваної партії товару, наявні розбіжності та невідповідності у розумінні, у статті 53 Митного кодексу України. Виявлені розбіжності та невідповідності заявленим відомостям, зазначеним у повідомленні митниці документально не підтверджені та не спростовані. У зв`язку з відмовою декларанта від подання додаткових документів згідно писта від 17.10.2022 документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України, відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митним органом буде скоригована заявлена декларантом митна вартість оцінюваних товарів. Згідно п. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, в т.ч. невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості (не включення до митної вартості транспортно-експедиційних витрат) та у разі неподання декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком, зазначеним у частині 2-4 ст. 53 Митного кодексу України. Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, невідповідність заявленого рівня митної вартості поняттю «дійсної вартості» згідно Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Згідно п. 3 ст. 337 Митного кодексу України проведено контроль співставлення -автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданих для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях баз даних ЄАІС ДМСУ. Відповідно до ст. 33 Митного кодексу України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших документах. Митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно ст. 58 Митного кодексу України за ціною договору (контракту) у разі якщо, в т.ч., якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не достовірні.
Відповідно до ст. 59 Митного кодексу України, у разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 Митного кодексу України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігаються з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів - прийнято органом доходів та зборів вартість операцій з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у ст. 59 Митного кодексу України, унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законом України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена митницею, згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України, ґрунтується на ціновій інформації відповідно до наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваних товарів: Товар №1 заявлено декларантом за рівнем митної вартості 0,8685 $/кг, товар «прокат у рулонах ... марка сталі S235JR...» заявлено самостійно декларантом за МД UА110110/2022/5921 від 03.10.2022 року за рівнем митної вартості та 6м резервним методом - 1,75 $/кг.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного і прийнято Рішення про коригування митної вартості від 17.10.2022 року UА110110/2022/300017/1.
Таким чином, загальна сума митної вартості, визначена декларантом для ввезеної партії Товару у вказаному вище Рішенні № UА 110110/2022/300017/1 була збільшена митницею з 43 974,90 євро до 88 987,41 євро.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України.
Скориставшись цим правом, ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» задекларувало зазначену партію товару, а Дніпровська митниця випустила цей товар у вільний обіг за - ЕМД №UA110110/2022/006244 від 17.10.2022 року.
Загальна різниця митних платежів (ввізне мито та ПДВ) від митної вартості, визначеної Товариством та скоригованої митницею склала 319 892 гривень 21 копійки. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено у графі 47 «Нарахування платежів» і графі 48 «В» «Подробиці розрахунків» вказаної вище ЕМД.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 17 жовтня 2022 року за № UA110110/2022/300017/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2022/000263 від 17 жовтня 2022 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
Відповідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст.337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України, визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Відповідно до ч.ч.2-8 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Положеннями ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також за приписами частин першої, другої статті 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави дійти висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою ст. 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 року в адміністративній справі № 803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, суд наголошує, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються.
У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митних декларацій на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Стосовно доводів відповідача про невідповідність реквізитів рахунку IBAN, вказаних декларантом у платіжних дорученнях та у Контракті від 02.08.2022 року №7B7SXB32, слід зазначити про таке.
Як було зазначено вище, митний орган, у тому числі посилається на те, що декларантом надано платіжні доручення за номерами 314, 319, 320 у яких зазначено номер рахунку IBAN з якого здійснюється переказ іноземному контрагенту, який не співпадає з номером рахунку IBAN, який вказаний як банківський реквізит у зовнішньоекономічній угоді від 02.08.2022 року №7B7SXB32.
Зі змісту платіжних доручень вбачається, що ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» перерахувало Компанції U.S.Steel Kosice, s.r.o. на її банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий у банку CITIBANK EUROPE PLC кошти, як передплату (авансовий платіж) за платіжними дорученнями:
№ 314 від 14.09.2022 року в сумі 60 000,00 євро - по Контракту №7B7SXB32 від 02.08.2022 року та рахунку (інвойсу) 920855 від 04.08.2022 року;
№ 319 від 22.09.2022 року в сумі 120 000,00 євро - по Контракту №7B7SXB32 від 02.08.2022 року та рахунку (інвойсу) 920855 від 04.08.2022 року і 920860 від 04.08.2022року;
№ 320 від 28.09.2022 року в сумі 64 485,28 євро - по Контракту №7B7SXB32 від 02.08.2022 року та рахунку (інвойсу) 920855 від 04.08.2022 і 920860 від 04.08.2022 року.
Наведені вище банківські реквізити, зазначені у платіжних дорученнях в графі 32, 59, 57, 56 і 70, та співпадають з банківськими реквізитами, зазначеним в зовнішньоекономічному договорі від 02.08.2022 року № 7B7SXB32 та рахунках-проформах № 920855 від 04.08.2022 та № 920855 від 28.09.2022 року, що відповідно вказує на технічну помилку в частині номера рахунку НОМЕР_2 замість вірного № НОМЕР_3 , яку було допущену при заповненні платіжних доручень.
Відтак, твердження Відповідача в частині невідповідності в платіжних дорученнях за номерами 314, 319, 320 номеру рахунку IBAN з якого здійснювався переказ іноземному контрагенту не співпадає з номером рахунку IBAN, який вказаний як банківський реквізит у зовнішньоекономічній угоді від 02.08.2022 року № 7B7SXB32 є передчасним, оскільки спростовуються відомостями, що зазначені у вищеперерахованих документах.
Щодо доводів відповідача про те, що в дорученнях за номерами 314, 319, 320 суми передплачених коштів не відповідають сумам оплати за оцінювану партію товару та на підтвердження не надано всіх документів, слід зазначити таке.
Згідно матеріалів справи, обґрунтовуючи оспорюване рішення відповідач посилається зокрема на те, що у вищевказаних платіжних дорученнях за номерами 314, 319, 320 суми передплачених коштів не відповідають сумам оплати за оцінювану партію товару та в них як підстава платежу вказано проформи 920855 яку надано до митного оформлення та 920860 яку до митного оформлення не надано.
Проте, слід вказати, що такі доводи відповідача є передчасними, оскільки спростовується документами, які були надані до митного органу під час митного оформлення ввезеного на територію України товару в режимі імпорту.
Відповідно до наданих платіжних доручень № 314 від 14.09.2022 року; №319 від 22.09.2022 року та № 320 від 28.09.2022 року позивачем здійсненні авансові платежі по мірі оформлення замовлення на товар - металопрокат, маркування, кількість, якість, вид, вага та умови доставки якого визначено в розділі II Контракту № 7В7SХВ32 від 02.08.2022 року.
Вказані поставки товару та їх митне оформлення здійснено позивачем різними Митними деклараціями, котрі були подані відповідачу під час ввезення кожної партії товару, що також не заперечується і самим відповідачем.
Враховуючи наведене, слід дійти до висновку про передчасні висновки відповідача стосовно невідповідності реквізитів банківських та/або платіжних документів, що підтверджують вартість товару.
Щодо виявлених розбіжностей та невідповідностей числових значень у документах, наданих для митного оформлення ввезеного товару і визначення їх митної вартості із застосуванням 6-м резервного методу.
Дослідивши докази по справі, судом встановлено, що оскаржуване рішення та документи відповідача не містять належних обґрунтувань причин не врахування наданих під час митного контролю платіжних документів №314 від 14.09.2022 року; № 319 від 22.09.2022 року та № 320 від 28.09.2022 року на підтвердження попередньої оплати за товар по оцінюваній партії товару.
Натомість, слід вказати, що цими документами підтверджується те, що на день декларування товару позивачем як Покупцем сплачено Постачальнику вартість поставленого товару в повному обсязі.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митних декларацій на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 року у справі №804/4680/16.
За наведених вище обставин, суд вважає, що подані позивачем, як декларантом до митного органу документи у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Натомість, зазначені відповідачем у повідомленнях декларанту зауваження та розбіжності, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішень про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.
По суті, вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.
Крім того, слід вказати, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.
Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 року справа №815/6827/17, від 22.04.2019 року справа №815/6242/17, від 07.08.2018 року справа № 815/3400/17.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що надані ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» до митного оформлення документи, підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають відповідних протирічь та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом, а тому вказані митницею у спірному рішенні обставини не можуть бути підставами для відмови у прийнятті митної вартості товару, заявленої позивачем, та коригування такої митної вартості.
З огляду на викладене, доводи та підстави, що зазначені відповідачем у Рішенні про коригування митної вартості товарів від 17.10.2022 року №UА110110/2022/300017/1 не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки.
Суд зазначає, що під час судового розгляду Дніпровська митниця не надала жодних доказів того, що документи, які подані ТОВ НВП «СТАЛЬСЕРВІС» для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Натомість, надані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Враховуючи наведене вище, слід дійти до висновку, що митним органом оскаржувані рішення та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СТАЛЬСЕРВІС» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідачем не було доведено належними доказами правомірність свого рішення.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СТАЛЬСЕРВІС» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 7482,39 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СТАЛЬСЕРВІС» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 17.10.2022 року №UА110110/2022/300017/1.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.10.2022 року № UА110110/2022/000263.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «СТАЛЬСЕРВІС» судові витрати з оплати судового збору в сумі 7482,39 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 01.08.2023 року.

Суддя В.В. Ільков