Справа № 280/12446/21
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 червня 2023 року Справа № 280/12446/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Білай В.Р.

представника позивача : Багмут Г.В.

представника відповідача: технічна неможливість участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: Повного товариства «ЛОМБАРД «МІДАС» ТОВ «РА» І КОМПАНІЯ»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Повного товариства «ЛОМБАРД «МІДАС» ТОВ «РА» І КОМПАНІЯ» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю 17 від 17.09.2021р. складену Головним управлінням ДПС у Запорізькій області

Ухвалою від 20.12.2021 відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи без виклику сторін.

Ухвалою суду від 10.01.2022 призначено розгляд адміністративної справи у загальному позовному провадженні. Та призначено підготовче засідання на 03.02.2022.

02.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду від позивача по справі надійшла заява про зміну предмету позову, збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить суд:

1) Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю 17 від 17.09.2021, складену Головним управлінням ДПС у Запорізькій області;

2) Визнати протиправним та скасувати Рішення №7 від 18.01.2022 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, складеного Головним управлінням ДПС у Запорізькій області;

У підготовчому засіданні 03.02.2022 протокольною ухвалою суду заява позивача від 02.02.2022 про зміну предмету позову і збільшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду. У судовому засіданні оголошено перерву для надання відповідачем відзиву на позов з урахуванням змінених позовних вимог. Підготовче судове засідання відкладено на 16.03.2022.

Призначене на 16.03.2022 підготовче засідання по справи не відбулось, у зв`язку з тим, що 28.02.2022 тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, працівників суду та суддів був виданий наказ № 11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану», яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду в період з 01.03.2022 по 04.03.2022. Наказами тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2022 № 12, від 11.03.2022 № 13, від 18.03.2022 № 14, від 25.03.2022 № 15, від 01.04.2022 № 16, від 08.04.2022 № 17, від 15.04.2022 № 18, від 22.04.2022 № 21, від 29.04.2022 № 22 строк дії наказу від 28.02.2022 № 11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану» продовжений до 06.05.2022 включно.

У зв`язку з наведеним, ухвалою суд від 02.06.2022 було призначено наступне підготовче засідання на 02.09.2022.

02.09.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду від позивача по справі надійшла заява про зміну предмету позову, збільшення розміру позовних вимог, згідно якої позивачем були викладені позовні вимоги наступним чином:

1. Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю 17 від 17.09.2021, складену Головним управлінням ДПС у Запорізькій області;

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення №7 від 18.01.2022 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, складене Головним управлінням ДПС у Запорізькій області;

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 17.09.2021 №, №17, №17, №17;

02.09.2022 протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 18.10.2022.

18.10.2022 провадження у справі було зупинено за клопотанням представників сторін для надання часу для примирення до 23.01.2023.

Ухвалою суду від 23.01.2023 задоволено клопотання представників сторін про продовження процесуального строку для зупинення провадження у справі, яким наступне підготовче засідання призначено на 20.02.2023

Ухвалою суду від 20.02.2023 задоволено клопотання представників сторін про продовження процесуального строку для зупинення провадження у справі, яким наступне підготовче засідання призначено на 21.03.2023

21.03.2023 протокольною ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.04.2023.

У судовому засіданні 19.04.2023 протокольною ухвалою було відкладено судове засідання на 18.05.2023 у зв`язку з першою неявкою представника відповідача.

У судовому засіданні 18.05.2023 протокольною ухвалою суду заява позивача від 02.09.2022 про зміну предмету позову і збільшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду. Остаточно визначено склад позовних вимог, які є предметом судового спору за змістом заяви позивача від 02.09.2022. У судовому засіданні оголошено перерву до 16.06.2023 для надання відповідачем відзиву на позовні вимоги у новому викладі.

У судовому засіданні призначеному на 16.06.2023 участь представника відповідача була забезпечена за його клопотання у режимі відеоконференції через Систему відеоконференцзв`язку - програмне забезпечення "EasyCon" з використанням власних технічних засобів представника відповідача.

16.06.2023 було приєднано представника відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області Жовтоножко Д.Ф. до участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" та після початку судового засідання представник відповідача пояснив, що ним начебто було направлено до суду відзив на змінену позовну заяву. Оскільки до суду відзив на змінену позовну заяву не надходив, судом було оголошено невелику технічну перерву з метою з`ясування представником відповідача питання направлення суду відзиву на позов та надання за наявності суду доказів направлення відзиву до суду. Однак після закінчення того ж дня перерви та продовження судом судового засідання виявилось неможливими встановити зв`язок з представником відповідача у зв`язку із технічними проблемами (технічний збій0), які виникли не з вини суду, що підтверджується долученим до матеріалів справи актом від 16.06.2023, складеним та підписаним керівником апарату, секретарем судового засідання та оператором комп`ютерного набору І категорії відділу документального забезпечення та контролю.

Судом на вирішення учасників справи, присутніх у судовому засіданні (представника позивача) було поставлено питання щодо можливості проведення судового розгляду справи за відсутності представника відповідача з урахуванням вищевказаних обставин за результатами розгляду якого представник позивача не заперечував проти проведення судового засідання за відсутності представника відповідача.

У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки за умови, якщо такий учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Згідно до ч.4 ст.195 наведеного Кодексу, встановлено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Враховуючи наведене, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача з урахуванням вимог ч.4 ст.195, п.1 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні 16.06.2022 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому та надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Зокрема зазначив, що Головне управління ДПС у Запорізькій області за результатами проведення документальної планової виїзної перевірки позивача дійшло висновку про порушення ним, як платником податків вимог податкового законодавства, за результатом чого щодо платника податків складено наступні рішення:

- Податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021р.

- Податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021р.

- Податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021р.

- Податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2021р.

- Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-17 від 17.09.2021р.

- Рішення №7 від 18.01.2022

Не погоджуючись з вищенаведеними рішеннями прийнятими контролюючим органом, позивач звернувся до суду з цим позовом. Вважає, що товариство податкового законодавства не порушувало, з висновками акту перевірки позивач не згоден, а підстав для складання оскаржуваних рішень не було.

Виходячи із наявного у справі відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначає, що нарахування єдиного внеску на суму виплачених позивачем доходів ОСОБА_1 здійснено правомірно (як і суму штрафу на ЄСВ у розмірі 50%), з огляду на те, що взаємовідносини між позивачем та ОСОБА_1 , які відповідачем здійснювалися як у формі трудової діяльності, так і господарських взаємовідносин із ФОП, необхідно прирівнювати до трудових, у зв`язку з чим позивач як роботодавець занизив базу для нарахування єдиного внеску. У іншій частині позовних вимог заперечень на позов відповідач у заявах по суті спору до суду не подавав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

У період з 05.07.2021 по 13.08.2021 Головне управління ДПС у Запорізькій області провело документальну планову виїзну перевірку Повного товариства «ЛОМБАРД «МІДАС» ТОВ "РА" І КОМПАНІЯ» за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2020 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, та за період 01.01.2011 по 31.12.2020 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складено акт № 7752/08-01-07-11/30505866 від 20.08.2021р.

На підставі акта перевірки № 7752/08-01-07-11/ НОМЕР_1 від 20.08.2021р. (далі - Акт перевірки) податковий орган прийняв щодо позивача наступні рішення:

- Податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021 яким у зв`язку із порушенням платником пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.164.2.17 «е» п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, з урахуванням п.164.5 ст.164 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 109154,64 грн., із яких 71280 грн. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями, 17820 грн. штраф, а також 20054,64 грн. пені;

- Податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021р. яким у зв`язку із порушенням платником пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.164.2.17 «е» п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, з урахуванням п.164.5 ст.164 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1464,66 грн., із яких 1114,53 грн. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями, 278,63 грн. штраф, 71,50 грн. - пеня.

- Податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021р. яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 пункту 56 підрозділу 10 розділу XX і пункту 119.1 статті 119 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн.

- Податкове повідомлення-рішення № від 17.09.2021р. яким у зв`язку із порушенням платником п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134., ст.134, пп. 139.2.1 п.139.2 ст.139 Податкового кодексу України, ст.1, ст.4, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 6455221 грн., із яких 5640402 грн. сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями, 814819 грн. штраф;

- Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-17 від 17.09.2021р. яким у зв`язку з порушенням платником п.1 ч.1 ст. 7 та п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі ст. 25 цього закону платнику визначеного до сплати суму недоїмки у розмірі 87120 грн.;

- Рішення №7 від 18.01.2022 яким у зв`язку з порушенням платником п.1 ч.2 ст. 6, ч.2, ч.5, ст.8, ч.8 ст. 9, пп.3 п.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано штрафні санкції за донарахування податковим органом своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 43560 грн. (складено на підставі Рішення ДПС України №27192/6/99-00-06-02-01-06 від 01.12.2021 взамін скасованого рішення №17 від 17.09.2021 про застосування штрафних санкцій).

Щодо правомірності складення податкового повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021 суд зазначає наступне.

Підставою для прийняття відповідачем зазначеного рішення є встановлене відповідачем під час перевірки порушення позивачем у вигляді не перерахування позивачем до бюджету податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу ОСОБА_1 .

За даними акту перевірки № 7752/08-01-07-11/ НОМЕР_1 від 20.08.2021р. (далі - Акт), висновки контролюючого органу у цій частині полягають у тому, що позивач у 2018 році мав взаємовідносини із ФОП ОСОБА_1 в рамках укладеного договору від 02.01.2018 №Б-02/01/18 (зареєстрована як фізична особа-підприємець на єдиному податку 3 група (5%), працю найманих працівників не використовує). Позивач у 2018 році в рамках зазначених договірних взаємовідносин перерахував ФОП ОСОБА_1 за консультаційно-інформаційні послуги 396000 грн. Поряд з цим, ОСОБА_1 у 2018 році займала посаду заступника директора ПТ «ЛОМБАРД «МІДАС» ТОВ «РА» І КОМПАНІЯ». Відповідач дійшов висновку, що номенклатура наданих послуг, виконаних робіт, вид діяльності ФОП ОСОБА_1 у 2018 році співпадає з основним видом діяльності яку вона виконувала на основному місці роботи, тобто у позивача. Роботи ОСОБА_1 як ФОП виконувалися в регламентований час роботи товариства одночасно з виконанням обов`язків згідно трудового договору, і ОСОБА_1 дотримувалась внутрішнього розпорядку позивача. Податковий орган у акті зазначив, що посадовими особами ПТ "ЛОМБАРД "МІДАС" TOB PA І КОМПАНІЯ" вчинено дії, спрямовані на приховування трудових відносин, що заборонено вчиняти роботодавцям згідно до ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» та приховування доходів у вигляді заробітної плати нарахованої (виплаченої) на користь вищезазначеної фізичної особи шляхом укладання з фізичною особою - підприємцем договорів при одночасному перебуванні його у трудових відносинах з підприємством, що перевіряється.

За таких обставин, виконані роботи (надані послуги) ФОП ОСОБА_1 відповідач ідентифікував як трудові, у зв`язку з чим суми доходів, виплачених в рамках надання цих послуг та робіт підлягають включенню до загального оподатковуваного доходу як заробітна плата відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а сторони договору прирівнюються до працівника та роботодавця в розумінні пп. 14.1.195 та 14.1.222 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Суд відповідні висновки відповідача вважає хибними з наступних підстав:

Основоположним принципом господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом (ст. 6 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом.

Положення статті 3 Закону України «Про зайнятість населення» визначають, що кожен має право на вільно обрану зайнятість. Зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 17.02.2022 по справі № 1.380.2019.003363 - економічний зміст тієї чи іншої господарської операції визначається платниками податків самостійно та на власний розсуд, а не - контролюючим органом. Отже, платник не позбавлений законодавцем права на обрання шляхів здійснення своєї господарської діяльності у межах цивільного законодавства.

У питанні оцінки висновків податкового органу позивач доречно посилається на наявний в матеріалах справи лист Державної служби України з питань праці №2582/4.1/4.1-22а від 01.07.2022, де наведено, що законодавством про працю не передбачено заборони особі працювати на умовах трудового договору та одночасно виконувати роботу в статусі фізичної особи підприємця.

Виходячи із наведеного вище, суд вважає слушними доводи позивача, про те, що взаємодія між юридичною особою та фізичною особою може мати різні форми: фізична особа може виконувати роботи для позивача одночасно в статусі найманого працівника, і одночасно в якості ФОП.

Оцінюючи правомірність складення податкового повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021 суд дослідив наявність підстав для прирівнювання позивача до роботодавця в рамках надання ОСОБА_1 послуг по цивільно-правовому договору (№Б-02/01/18 від 02.01.2018).

За приписами пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно з підп.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підп.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Їх перелік визначений у п.164.2 ст.164 цієї статті.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 18.1, 18.2 статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п.167.1 ст.167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Пунктом 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до пункту 177.8 статті 177 ПК України час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195, 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Послідовний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що у разі надання фізичною особою-підприємцем копії документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності, податок на доходи фізичних осіб податковим агентом не утримується.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 серії В02 №664191 від 21.02.2007р. та витяг з реєстру платників єдиного податку №023 від 05.12.2018 згідно якого суб`єкт господарювання/ФОП ОСОБА_1 знаходиться на третій групі єдиного податку. ГУ ДПС у Запорізькій області у акті перевірки та відзиві на позов не заперечувало наявність у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.14.1.222 ст. 14 Податкового кодексу України роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.

Для цілей розділу IV цього Кодексу до роботодавця прирівнюються юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво), постійне представництво нерезидента або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) дохід за виконання роботи та/або надання послуги згідно із цивільно-правовим договором у разі, якщо буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 1 Закону України від 14.10.92 N 2694-XII "Про охорону праці" (далі - Закон N2694-XII) працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Це може бути договір підряду, договір про надання послуг тощо.

Згідно із частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Характерними ознаками трудових відносин є:

- систематична виплата заробітної плати за процес праці;

- підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

- виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 N 327;

- обов`язок роботодавця надати робоче місце;

- дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.06.2021 по справі №420/2174/19.

Суд дослідив умови трудового договору та договору ЦПХ укладеного між ФОП ОСОБА_1 та позивачем. За умовами договору №Б 02/01/18 від 02.01.2018 (пункти 1.1, 3.1), виконавець - ФОП ОСОБА_1 зобов`язана надавати позивачу консультаційно-інформаційні послуги з оцінки та прийому виробів з дорогоцінних металів та побутової техніки.

Виходячи із положень пункту 1.2 договору №Б 02/01/18, спосіб надання послуг замовнику - дистанційний.

У пункті 1.8 договору №Б 02/01/18 закріплено, що договір не містить умов трудового договору і на нього, відповідно, не поширюються норми трудового законодавства. Виконавець не має права на гарантії, пільги та компенсації, передбачені трудовим законодавством України.

Судом встановлено, що 10.06.2016 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір, на умовах якого остання приймається на роботу на посаду заступника директора. Трудовий договір є безстроковим. На працівника згідно умов трудового договору покладається виконання завдань і обов`язків, передбачених посадовою інструкцією.

Робочий час ОСОБА_1 за умовами трудового договору чітко регламентований протяжністю 40 годин на тиждень: графік роботи з 8:00 до 17:00. Вихідні дні - субота, неділя.

В свою чергу, надання послуг ОСОБА_1 в рамках договору ЦПХ мало нерегулярний характер, і здійснювалось за запитом позивача у проміжок часу: 18:00 - 20:00 у будні дні, і не більше 8-ми опрацювань звернень позивача з 11:00 до 17:00 у вихідні дні.

Позивачем 04.01.2016 затверджено посадову інструкцію заступника директора товариства. Розділом II Посадової інструкції заступника директора від 04.01.2017 визначено завдання і обов`язки працівника на відповідній посаді.

За наслідком співставлення завдань, які визначені у посадовій інструкції заступника директора ломбарду, та договорі №Б 02/01/18 від 02.01.2018 суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 в рамках трудової діяльності, і діяльності в якості підприємця виконувала не тотожну діяльність (роботи).

Саме учасники операцій компетентні визначати суть їхніх операцій. Контролюючий орган чи інший державний орган не може всупереч волевиявленню суб`єктів цивільних або господарських правовідносин визначати чи змінювати їх суть.

Доводи відповідача про те, що номенклатура наданих послуг, виконаних робіт, і вид діяльності ФОП ОСОБА_1 співпадає з основним видом діяльності яку вона виконувати на основному місці роботи ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія», а також щодо виконання робіт ОСОБА_1 як ФОП в регламентований час роботи товариства одночасно з виконанням обов`язків згідно трудового договору не підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Оплата наданих послуг за договором №Б 02/01/18 від 02.01.2018 здійснювалася на нерегулярній основі (про що свідчать долучені до матеріалів справи платіжні доручення і картка рахунку 631), що не властиво трудовим відносинам. Також суд враховує, що відображене на аркуші 46 Акту перевірки формулювання вказує на те, що контролюючий орган обізнаний про наявність у ФОП ОСОБА_1 інших джерел фінансових надходжень, а не лише від позивача.

Вид діяльності ОСОБА_1 в рамках договору №Б 02/01/18 від 02.01.2018 не підпадає під певний код професійних робіт, визначених Національним класифікатором України "Класифікатор професій ДК 003:2010".

З урахуванням викладеного, суд вважає висновок відповідача про приховування позивачем трудових відносин в рамках укладеного між ним та ФОП ОСОБА_1 договору №Б 02/01/18 від 02.01.2018 безпідставним, оскільки цивільно-правовий догові не містить умов, які повинні бути у трудовому договорі, а матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 в рамках цивільно-правового договору виконувала трудові функції.

Ураховуючи здійснення позивачем господарських взаємовідносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , на рахунок якої позивач сплачував грошові кошти, суд приходить до висновку про відсутність у позивача обов`язку нараховувати і сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб з таких доходів, оскільки ФОП ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання зобов`язана самостійно сплачувати податки і збори за результатами своєї підприємницької діяльності і позивач не може бути податковим агентом відносно такого суб`єкта господарювання.

Такими чином, позивачем не порушено положення пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.164.2.17 «е» п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, з огляду на що податкове повідомлення-рішення від №17 від 17.09.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності складення вимоги №Ю-17 від 17.09.2021 та рішення №7 від 18.01.2022 суд зазначає наступне.

ГУ ДПС у Запорізькій області здійснило на підставі ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування позивачу зобов`язання зі сплати єдиного внеску у розмірі 87120 грн., а також штрафу на цю суму у розмірі 50% від суми нарахованого єдиного внеску 43560 грн. виходячи із висновків, зроблених в ході перевірки платника податків про те, що оплачена позивачем діяльність ФОП ОСОБА_1 за виконані роботи (надані послуги) в рамках договору №Б 02/01/18 від 02.01.2018 фактично є трудовою діяльністю ОСОБА_1 як найманого працівника, а відтак, виплачена винагорода прирівняна до заробітної плати, із якої позивач, як податковий агент, був зобов`язаний утримати єдиний внесок.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI).

Згідно п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону №2464-VI).

Відповідно до абз.абз.1, 3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з п. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску податковими органами здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

З огляду на те, що в ході судового розгляду цієї справи встановлено, що відносини позивача з ФОП ОСОБА_1 не мають характеру трудових, відповідно нарахування сум єдиного соціального внеску згідно зі спірною вимогою та застосування до позивача штрафних санкцій за таке нарахування є протиправним, оскільки у позивача відсутній обов`язок нараховувати і сплачувати єдиний внесок із виплачених ФОПу доходів, оскільки суб`єкти господарювання зобов`язані самостійно сплачувати податки і збори за результатами своєї підприємницької діяльності і позивач не може бути податковим агентом відносно ФОП ОСОБА_1 .

Тобто, у діях позивача відсутнє порушення п.1 ч.1 ст. 7 та п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з чим рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №7 від 18.01.2022 та вимога №Ю-17 від 17.09.2021 не відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021 суд зазначає наступе.

Податковим повідомленням-рішенням №17 від 17.09.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області здійснило позивачу розрахунок до сплати податку на доходи фізичних осіб у основному розмірі 1114,53 грн. внаслідок не перерахування платником відповідного податку до бюджету під час виплати доходу у вигляді додаткового блага.

Виходячи зі змісту Акту перевірки (аркуші 48-49), податковий орган констатував, що на протязі 2019 року позивач використовував в своїй діяльності транспортний засіб - легковий автомобіль Skoda держаний номер НОМЕР_2 , який було закріплено за водієм ОСОБА_2 .

В ході проведення перевірки встановлено, що працівник підприємства здійснював виїзд автотранспортом підприємства Skoda держаний номер НОМЕР_2 згідно подорожніх листів у вихідні дні та у дні в які фактично знаходився у відпустці. Вартість використаних паливно-мастильних матеріалів у 2019 році склала 5077,31 грн.

Грошові кошти, сплачені позивачем на придбання паливно-мастильних матеріалів на цю суму для автомобіля на думку податкового органу є доходом фізичних осіб, отриманим від податкового агента як «додаткове

благо» та згідно п.п.164.2.17"е" п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України включається до складу загального оподатковуваного доходу платника і підлягає оподаткуванню за ставками п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України на загальних підставах, з урахуванням п.164.5 ст.164 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПК об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 14.1.47 ст. 14 Податкового кодексу України: додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (пункт 164.1 статті 164 ПК).

Підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК визначає перелік вигод, що отримуються фізичною особою-платником податків, які законодавцем віднесено до категорії додаткового блага.

Виходячи із положень пп.164.2.17 «е» п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Не є додатковим благом сума знижки звичайної ціни (вартості) при продажу (відчуженні) на користь платника податків житлової нерухомості, набутої у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно за договорами іпотеки, що забезпечує кредит, наданий в іноземній валюті. Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК).

Платниками збору є особи, визначені в пункті 162.1 статті 162 ПК, тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та іноземні доходи.

Суд зазначає, що у Акті перевірки не зазначено, на підставі яких документів відповідач дійшов до висновку про те, що автомобіль Skoda держаний номер НОМЕР_2 є автомобілем позивача. Матеріали справи не містять доказів приналежності згаданого транспортного засобу Позивачу чи використання його у діяльності ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія».

Наявні у матеріалах справи подорожні листи відносяться до використання автомобіля CHEVROLET LACETTI, державний номер НОМЕР_3 . Згідно висновку за результатами проведення економічної експертизи №343 від 03.10.2022 складеного судовим експертом Давидовою О.В. (кваліфікація судового експерта за спеціальностями 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності», 11.2 «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій ", 11.3 «Дослідження документів фінансово-кредитних операцій»), за даними бухгалтерського обліку ПТ «Ломбард «Мідас» у 2019 році по рах.105 «Транспортні засоби» на балансі підприємства обліковувався єдиний автомобіль "CHEVROLET LACETTI NF 353".

За таких обставин, суд вважає не обґрунтованим висновок відповідача про безпідставне використання автомобіля Skoda держаний номер НОМЕР_2 у рамках господарської діяльності позивача, а відтак підстав для нарахування на вартість пального, утримання та перерахування до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб немає.

Роблячи такий висновок суд також враховує, що ані Акт перевірки, ані матеріали справи не містять обґрунтування чи розрахунку вартості використаних паливно-мастильних матеріалів у сумі 5077,31грн., до якої застосовано коефіцієнт передбачений п.164.5 ст. 164 ПК України, і нараховано до сплати податкові зобов`язання.

Витрати на паливо, яке видавалось позивачем працівнику для експлуатації транспортного засобу компанії, що використовувались для виконання службових обов`язків останньої, є витратами, які пов`язані з провадженням суб`єктом господарювання господарської діяльності, а тому відносяться до складу інших витрат суб`єкта господарювання і не є додатковим благом фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах із суб`єктом господарювання, та оподатковуваним доходом у розумінні підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Під час розгляду справи судом відповідач не надав до суду доказів, що у перевіряємий період відбувалося використання водієм витрат позивача на паливно-мастильні матеріали на свої потреби, що було б підставою для включення вказаних витрат до складу додаткового блага водія.

Навпроти, виходячи зі змісту Акту перевірки, контролюючому органу надано до перевірки подорожні листи, які засвідчували використання автомобіля і пального саме у рамках господарської діяльності ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія». Зауважень до форми чи змісту дорожніх листів контролюючий орган в ході перевірки не висував.

Отримання або придбання пального у вихідний день не означає, що воно було використане працівником у вихідний день та на невиробничі потреби.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.06. 2022 року по справі № 420/6359/19, адміністративне провадження № К/9901/25565/20.

За викладених обставин суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження висновки відповідача про порушення позивачем пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.164.2.17 «е» п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021р. підлягає скасуванню.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021 суд зазначає наступне.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021 є встановлення актом перевірки порушення позивачем аб. «а» пп. 176.2 ст. 176 ПК України, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Зазначене порушення було встановлено відповідачем внаслідок не відображення доходів у вигляді «додаткового блага» за рнокпп НОМЕР_4 у 1 кварталі 2019 року у сумі 279,84 грн., у 2 кв. 2019 року у сумі 255,33 грн., у 4 кв. 2019 року у сумі 5656,66 грн.; у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2019 року допущені помилки: код 99 - податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номером паспорту відсутні в окремому реєстрі ДРФО (рнокпп НОМЕР_5 ознака 140); невідображення доходів у вигляді заробітної плати по р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 у 3 кварталі 2018 року у сумі 100100 грн, у 4 кварталі 2018 року у сумі 295900 грн.

Відповідно до п. 18.1 ст. 18 ПК України, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Аналіз наведеної вище норми права дає підстави для висновку, що податковим агентом визнається особа, яка не лише виплачує дохід фізичній особі, але й нараховує, утримує та сплачує податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Пунктом 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається;

в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;

г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Під час розгляду цієї справи також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_6 ), щодо якого позивачем не була зазначена інформація у формі №1-ДФ, були надані копії документів, що підтверджують її державну реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності, платником (позивачем у справі) правомірно відповідно до п. 177.8 ст.177 ПК України податки на доходи не утримувався, оскільки в даному випадку позивач не виступає податковим агентом щодо такої особи, тому, як наслідок, обов`язок щодо подання інформації про виплату доходу зазначеній фізичній особі-підприємцю за формою №1-ДФ у позивача відсутній.

У частині не відображення доходів у вигляді «додаткового блага» по рнокпп НОМЕР_4 у 1 кварталі 2019 року у сумі 279,84 грн., у 2 кв. 2019 року у сумі 255,33 грн., то суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно не було відображено у звіті по формі 1-ДФ відповідну інформацію, оскільки витрати позивача на оплату паливно-мастильних матеріалів не є додатковим благом працівника, висновки суду про що містяться у попередньому розділі рішення.

Досліджуючи тезу про допущення позивачем помилки у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за 3 квартал 2019 року: код 99 - податковий номер фізичної особи недійсний або серія та номером паспорту відсутні в окремому реєстрі ДРФО (рнокпп НОМЕР_5 ознака 140) суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджено обізнаності позивача із вірним ідентифікаційним кодом особи, на користь якої виплачувалися кошти визначені у звіті.

Застосування штрафу визначеного у податковому повідомленні-рішенні передбачено п.119.1 ст. 119 Податкового кодексу України. Зазначена норма передбачає накладення штрафу за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Втім, помилка у вказівці ідентифікаційного коду за виплатою коштів за ознакою «140» не призвело до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань ні позивача, ні особи, якій виплачувалися кошти.

За викладених обставин, правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у контролюючого органу були відсутні.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 17.09.2021 суд зазначає наступне.

Правовою підставою прийняття податкового повідомлення-рішення № від 17.09.2021 є порушення вимог п.44.1, п.44.2 сг.44. п.п.134.1.1 п.134 ст. 134 Податкового кодексу України, ст.1, ст.4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Контролюючий орган зазначив, що підприємством занижено податок на прибуток за рахунок завищення витрат, що не підтверджено первинними документами і заниження різниць, що збільшують фінансовий результат на суму витрат від списання дебіторської заборгованості за період з 01.01.2018 по 31.12.2020 на загальну суму 5640402 грн., в т.ч. по періодам: 5640402 грн., в т.ч. по періодам: 2018р- 1496464 грн., 2019 року -1762814 грн; 1 квартал 2020 року - 458820 грн., півріччя 2020 року - 1037783 грн., три квартали 2020 року -1640620 грн., 2020 рік - 2381124 грн.

У Акті перевірки відповідач вказав, що не підтверджено формування позивачем витрат по операціям із фізичними особами-підприємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ТОВ «РЕНЕСАНС- ІНВЕСТ».

Відповідно до змісту норм п. 14.1.27 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документ.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом встановлено, що у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із наступними суб`єктами господарювання: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ТОВ «РЕНЕСАНС- ІНВЕСТ».

З матеріалів справи щодо взаємовідносин позивача з переліченими вище контрагентами судом встановлено таке:

ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія» здійснювались господарські операції із ФОП ОСОБА_1 на підставі договору №Б-02/01/18 від 02.01.2018р. На підставі договору надавалися консультаційно-інформаційні послуг з оцінки та прийому виробів із дорогоцінних металів та побутової техніки.

Надання послуг по договору засвідчено актами від 31.01.2018 №Б-1.18, від 28.02.2018 №Б-2.18, від 31.03.2018 №Б-3.18, від 30.04.2018 №Б-4.18, від 31.05.2018 №Б-5.18, від 30.06.2018 №Б-6.18, від 31.07.2018 №Б-7.18, від 31.08.2018 №Б-8.18, від 30.09.2018 №Б-9.18, від 31.10.2018 №Б-10.18, від 30.11.2018 №Б-11.18, від 31.12.2018 №Б-12.18, звітами, платіжними дорученнями, що свідчать про оплату послуг.

Під час ухвалення рішення також враховано, що складення податкового повідомлення-рішення №17 від 17.09.2021, вимоги №Ю-17 від 17.09.2021р. та рішення №7 від 18.01.2022 обумовлено тим, що податковий орган визнав факт виконання умов договору №Б-02/01/18 від 02.01.2018р., у зв`язку з чим суд критично відноситься до тези відповідача про не підтвердження витрат у цій частині.

Також між позивачем та ФОП ОСОБА_1 існували господарські взаємовідносини в рамках Договору №Б-26/06/20 про надання консультаційно-інформаційних послуг з оцінки та приймання виробів із дорогоцінних металів та побутової техніки» від 26.06.2020р. Надання послуг по договору засвідчено: актами від 31.07.2020 №Б-1-7, від 31.08.2020 №Б-2-8, від 30.09.2020 №Б-3-9.

Судом встановлено, що у період 2018р.-2020р. ФОП ОСОБА_3 надавав позивачу послуги з технічного обслуговування електрообладнання в рамках укладених договорів №Б-02/01/18 від 02.01.2018р. у 2018 році, №Б-02/01/19 від 02.01.2019р. у 2019 році, №Б-27/12/19 від 27.12.2019р. у 2020 році.

ФОП ОСОБА_3 також надавав ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія» послуги з технічного обслуговування нежитлових приміщень на умовах укладених договорів: №Б-02/01//18-1 від 02.01.2018р. у період 2018 року, №Б-02/01/19-1 від 02.01.2019р. у період 2019 року, №Б-27/12/19-1 від 27.12.2019р. у період 2020 року.

Надання послуг ФОП ОСОБА_3 позивачу підтверджують акти від 31.01.2018 №Б-1-1, від 31.01.2018 №Б-1, від 28.02.2018 №Б-2-1, від 28.02.2018 №Б-2-1, від 31.03.2018 №Б-3-1, від 31.03.2018 №Б-3, від 30.04.2018 №Б-4-1, від 30.04.2018 №Б-4, від 31.05.2018 №Б-5-1, від 31.05.2018 №Б-5, від 30.06.2018 №Б-6-1, від 30.06.2018 №Б-6, від 31.07.2018 №Б-7-1, від 31.07.2018 №Б-7, від 31.08.2018 №Б-8-1, від 31.08.2018 №Б-8, від 30.09.2018 №Б-9-1, від 30.09.2018 №Б-9, від 31.10.2018 №Б-10-1, від 31.10.2018 №Б-10, від 30.11.2018 №Б-11-1, від 30.11.2018 №Б-11, від 31.12.2018 №Б-12-1, від 31.12.2018 №Б-12, від 31.01.2019 №Б-1, від 31.01.2019 №Б-1-1, від 28.02.2019 №Б-2, від 28.02.2019 №Б-2-1, від 31.03.2019 №Б-3, від 31.03.2019 №Б-3-1, від 30.04.2019 №Б-4, від 30.04.2019 №Б-4-1, від 31.05.2019 №Б-5, від 31.05.2019 №Б-5-1, від 30.06.2019 №Б-6, від 30.06.2019 №Б-6-1, від 31.07.2019 №Б-7, від 31.07.2019 №Б-7-1, від 31.08.2019 №Б-8, від 31.08.2019 №Б-8-1, від 30.09.2019 №Б-9, від 30.09.2019 №Б-9-1, від 31.10.2019 №Б-10, від 31.10.2019 №Б-10-1, від 30.11.2019 №Б-11, від 30.11.2019 №Б-11-1, від 31.12.2019 №Б-12, від 31.12.2019 №Б-12-1, від 31.01.2020 №Б-1, від 31.01.2020 №Б-1-1, від 28.02.2020 №Б-2, від 28.02.2020 №Б-2-1, від 31.03.2020 №Б-3, від 31.03.2020 №Б-3-1, від 30.04.2020 №Б-4, від 30.04.2020 №Б-4-1, від 31.05.2020 №Б-5, від 31.05.2020 №Б-5-1, від 30.06.2020 №Б-6, від 30.06.2020 №Б-6-1, від 31.07.2020 №Б-7, від 31.07.2020 №Б-7-1, від 31.08.2020 №Б-8, від 31.08.2020 №Б-8-1, від 30.09.2020 №Б-9, від 30.09.2020 №Б-9-1, від 31.10.2020 №Б-10, від 31.10.2020 №Б-10-1, від 30.11.2020 №Б-11, від 30.11.2020 №Б-11-1, від 31.12.2020 №Б-12, від 31.12.2020 №Б-12-1, а також платіжні доручення і видаткові касові ордери.

ФОП ОСОБА_4 надавала позивачу послуги зі зберігання майна у період лютий-березень 2020р. на умовах укладеного договору №В-28/01/20 від 28.01.2020, а також послуги з підбору та супроводу персоналу у 2020 році на умовах укладеного договору №В-27/01/20 від 27.01.2020.

Актами здачі-приймання послуг від 29.02.2020 №В-1-2-1, від 29.02.2020 №В-1-2, від 31.03.2020 №В-2-3-1, від 31.03.2020 №В-2-3 , від 30.04.2020 №В-3-4, від 31.05.2020 №В-4-5, від 30.06.2020 №В-5-6, від 31.07.2020 №В-6-7, від 31.08.2020 №В-7-8, від 30.09.2020 №В-8-9, від 31.10.2020 №В-9-10, від 30.11.2020 №В-10-11, від 31.12.2020 №В-11-12, звітами та видатковими касовими ордерами підтверджується виконання умов договорів.

Судом встановлено, що у період 2018р.-2020р. ОСОБА_5 надавав позивачу послуги з технічного обслуговування електрообладнання в рамках укладених договорів: №Д-02/01/18 від 02.01.2018 у період 2018 року, №Д-02/01/19 від 02.01.2019 у період 2019 року, №Д-02/01/20 від 02.01.2020 у період 2020 року.

ОСОБА_5 також надавав ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія» послуги з технічного обслуговування нежитлових приміщень на умовах укладених договорів: №Д-02/01//18-1 від 02.01.2018 у період 2018 року, №Д-02/01/19-1 від 02.01.2019 у період 2019 року, №Д-02/01/20-1 від 02.01.2020 у період 2020 року.

Надання послуг ФОП ОСОБА_5 позивачу підтверджено актами від 31.01.2018 №Д-1, від 28.02.2018 №Д-2, від 31.03.2018 №Д-3, від 30.04.2018 №Д-4, від 31.05.2018 №Д-5, від 30.06.2018 №Д-6, від 31.07.2018 №Д-7, від 31.08.2018 №Д-8, від 30.09.2018 №Д-9, від 31.10.2018 №Д-10, від 30.11.2018 №Д-11, від 31.12.2018 №Д-12, від 31.01.2018 №Д-1-1, від 28.02.2018 №Д-2-1, від 31.03.2018 №Д-3-1, від 30.04.2018 №Д-4-1, від 31.05.2018 №Д-5-1, від 30.06.2018 №Д-6-1, від 31.07.2018 №Д-7-1, від 31.08.2018 №Д-8-1, від 30.09.2018 №Д-9-1, від 31.10.2018 №Д-10-1, від 30.11.2018 №Д-11-1, від 31.12.2018 №Д-12-1, від 31.01.2019 №Д-1, від 28.02.2019 №Д-2, від 31.03.2019 №Д-3, від 30.04.2019 №Д-4, від 31.05.2019 №Д-5, від 30.06.2019 №Д-6, від 31.07.2019 №Д-7, від 31.08.2019 №Д-8, від 30.09.2019 №Д-9, від 31.10.2019 №Д-10, від 30.11.2019 №Д-11, від 31.12.2019 №Д-12, від 31.01.2019 №Д-1-1, від 28.02.2019 №Д-2-1, від 31.03.2019 №Д-3-1, від 30.04.2019 №Д-4-1, від 31.05.2019 №Д-5-1, від 30.06.2019 №Д-6-1, від 31.07.2019 №Д-7-1, від 31.08.2019 №Д-8-1, від 30.09.2019 №Д-9-1, від 31.10.2019 №Д-10-1, від 30.11.2019 №Д-11-1, від 31.12.2019 №Д-12-1, від 31.01.2020 №Д-1, від 28.02.2020 №Д-2, від 31.03.2020 №Д-3, від 30.04.2020 №Д-4, від 31.05.2020 №Д-5, від 30.06.2020 №Д-6, від 31.07.2020 №Д-7, від 31.08.2020 №Д-8, від 30.09.2020 №Д-9, від 31.10.2020 №Д-10, від 30.11.2020 №Д-11, від 31.12.2020 №Д-12, від 31.01.2020 №Д-1-1, від 28.02.2020 №Д-2-1, від 31.03.2020 №Д-3-1, від 30.04.2020 №Д-4-1, від 31.05.2020 №Д-5-1, від 30.06.2020 №Д-6-1, видатковими касовими ордерами.

Судом встановлено, що у період 2018р.-2020р. ОСОБА_6 надавав позивачу послуги з технічного обслуговування електрообладнання в рамках укладених договорів: №Д-02/01/18 від 02.01.2018 у період 2018 року, №Д-02/01/19 від 02.01.2019 у період 2019 року, №Д-02/01/20 від 02.01.2020 у період 2020 року.

ОСОБА_6 також надавав ПТ «Ломбард «Мідас» ТОВ «РА» і компанія» послуги з технічного обслуговування нежитлових приміщень на умовах укладених договорів: №Д-02/01//18-1 від 02.01.2018 у період 2018 року, №Д-02/01/19-1 від 02.01.2019 у період 2019 року, №Д-02/01/20-1 від 02.01.2020 у період 2020 року.

Надання послуг ФОП ОСОБА_6 позивачу підтверджено актами від 31.01.2018 №Д-1, від 28.02.2018 №Д-2, від 31.03.2018 №Д-3, від 30.04.2018 №Д-4, від 31.05.2018 №Д-5, від 30.06.2018 №Д-6, від 31.07.2018 №Д-7, від 31.08.2018 №Д-8, від 30.09.2018 №Д-9, від 31.10.2018 №Д-10, від 30.11.2018 №Д-11, від 31.12.2018 №Д-12, від 31.01.2018 №Д-1-1, від 28.02.2018 №Д-2-1, від 31.03.2018 №Д-3-1, від 30.04.2018 №Д-4-1, від 31.05.2018 №Д-5-1, від 30.06.2018 №Д-6-1, від 31.07.2018 №Д-7-1, від 31.08.2018 №Д-8-1, від 30.09.2018 №Д-9-1, від 31.10.2018 №Д-10-1, від 30.11.2018 №Д-11-1, від 31.12.2018 №Д-12-1, від 31.01.2019 №Д-1, від 28.02.2019 №Д-2, від 31.03.2019 №Д-3, від 30.04.2019 №Д-4, від 31.05.2019 №Д-5, від 30.06.2019 №Д-6, від 31.07.2019 №Д-7, від 31.08.2019 №Д-8, від 30.09.2019 №Д-9, від 31.10.2019 №Д-10, від 30.11.2019 №Д-11, від 31.12.2019 №Д-12, від 31.01.2019 №Д-1-1, від 28.02.2019 №Д-2-1, від 31.03.2019 №Д-3-1, від 30.04.2019 №Д-4-1, від 31.05.2019 №Д-5-1, від 30.06.2019 №Д-6-1, від 31.07.2019 №Д-7-1, від 31.08.2019 №Д-8-1, від 30.09.2019 №Д-9-1, від 31.10.2019 №Д-10-1, від 30.11.2019 №Д-11-1, від 31.12.2019 №Д-12-1, від 31.01.2020 №Д-1, від 28.02.2020 №Д-2, від 31.03.2020 №Д-3, від 30.04.2020 №Д-4, від 31.05.2020 №Д-5, від 30.06.2020 №Д-6, від 31.07.2020 №Д-7, від 31.08.2020 №Д-8, від 30.09.2020 №Д-9, від 31.10.2020 №Д-10, від 30.11.2020 №Д-11, від 31.12.2020 №Д-12, від 31.01.2020 №Д-1-1, від 28.02.2020 №Д-2-1, від 31.03.2020 №Д-3-1, від 30.04.2020 №Д-4-1, від 31.05.2020 №Д-5-1, від 30.06.2020 №Д-6-1, від 31.07.2020 №Д-7-1, від 31.08.2020 №Д-8-1, від 30.09.2020 №Д-9-1, від 31.10.2020 №Д-10-1, від 30.11.2020 №Д-11-1, від 31.12.2020 №Д-12-1, платіжними дорученнями, видатковими касовими ордерами.

Від ФОП ОСОБА_7 позивач одержував поліграфічні послуги на підставі договорів №Д-27/12/17 від 27.12.2017 у період 2018 року, №Д-27/12/18 від 27.12.2018 у період 2019 року, №Д-27/12/19 від 27.12.2019 у період 2020 року.

Також ФОП ОСОБА_7 надав позивачу інформаційні послуги на умовах укладених договорів №Д-27/12/17-1 від 27.12.2017 у період 2018 року, №Д-27/12/18-1 від 27.12.2018 у період 2019 року, №Д-27/12/19-1 від 27.12.2019 у період 2020 року.

Актами здачі-приймання послуг від 31.01.2018 №А0004, від 28.02.2018 №А0009, від 31.03.2018 №А0014, від 30.04.2018 №А0025, від 31.05.2018 №А0033, від 30.06.2018 №А0037, від 31.07.2018 №А0042, від 31.08.2018 №А0050, від 30.09.2018 №А0055, від 31.10.2018 №А0061, від 30.11.2018 №А0068, від 31.12.2018 №А0077, від 31.01.2018 №А0005, від 28.02.2018 №А0010, від 31.03.2018 №А0015, від 30.04.2018 №А0026, від 31.05.2018 №А0034, від 30.06.2018 №А0038, від 31.07.2018 №А0043, від 31.08.2018 №А0051, від 30.09.2018 №А0056, від 31.10.2018 №А0062, від 30.11.2018 №А0069, від 31.12.2018 №А0078, від 31.01.2019 №А0005, від 28.02.2019 №А0008, від 31.03.2019 №А0014, від 30.04.2019 №А0021, від 31.05.2019 №А0024, від 30.06.2019 №А0028, від 31.07.2019 №А0034, від 31.08.2019 №А0036, від 30.09.2019 №А0040, від 31.10.2019 №А0045, від 30.11.2019 №А0051, від 31.12.2019 №А0055, від 31.01.2019 №А0006, від 28.02.2019 №А0009, від 31.03.2019 №А0022, від 30.04.2019 №А0022, від 31.05.2019 №А0025, від 30.06.2019 №А0029, від 31.07.2019 №А0043, від 31.08.2019 №А0037, від 30.09.2019 №А0041, від 31.10.2019 №А0046, від 30.11.2019 №А0052, від 31.12.2019 №А0056, від 31.01.2020 №3, від 28.02.2020 №6, від 31.03.2020 №12, від 30.04.2020 №16, від 31.05.2020 №19, від 30.06.2020 №23, від 31.07.2020 №29, від 28.08.2020 №32, від 30.09.2020 №34, від 31.10.2020 №37, від 30.11.2020 №42, від 30.12.2020 №47, від 31.01.2020 №4, від 28.02.2020 №7, від 31.03.2020 №13, від 30.04.2020 №17, від 31.05.2020 №20, від 30.06.2020 №24, від 31.07.2020 №30, від 30.08.2020 №31, від 30.09.2020 №35, від 30.10.2020 №38, від 30.11.2020 №43, від 30.12.2020 №48, платіжними дорученнями, видатковими касовими ордерами підтверджується виконання умов договорів.

ФОП ОСОБА_8 надавав ПТ «Ломбард «Мідас» клінінгові послуги на умовах укладених договорів: №К-29/12/17 від 29.12.2017 у період 2018 року, №К-29/12/18 від 29.12.2018 у період 2019 року, №К-27/12/19 від 27.12.2019 у період 2020 року.

Також ФОП ОСОБА_8 надавав позивачу послуги з технічного обслуговування кліматичного обладнання на умовах укладених договорів №К-02/01/18 від 02.01.2018 у період 2018 року, №К-02/01/19 від 02.01.2019 у період 2019 року, №К-02/01/20 від 02.01.2020 у період 2020 року.

Актами здачі-приймання від 31.01.2018 №К-1-1, від 28.02.2018 №К-2-1, від 31.03.2018 №К-3-1, від 30.04.2018 №К-4-1, від 31.05.2018 №К-5-1, від 30.06.2018 №К-6-1, від 31.07.2018 №К-7-1, від 31.08.2018 №К-8-1, від 30.09.2018 №К-9-1, від 31.10.2018 №К-10-1, від 30.11.2018 №К-11-1, від 31.12.2018 №К-12-1, від 31.01.2018 №К-1, від 28.02.2018 №К-2, від 31.03.2018 №К-3, від 30.04.2018 №К-4, від 31.05.2018 №К-5, від 30.06.2018 №К-6, від 31.07.2018 №К-7, від 31.08.2018 №К-8, від 30.09.2018 №К-9, від 31.10.2018 №К-10, від 30.11.2018 №К-11, від 31.12.2018 №К-12, від 31.01.2019 №К-1-1, від 28.02.2019 №К-2-1, від 31.03.2019 №К-3-1, від 30.04.2019 №К-4-1, від 31.05.2019 №К-5-1, від 30.06.2019 №К-6-1, від 31.07.2019 №К-7-1, від 31.08.2019 №К-8-1, від 30.09.2019 №К-9-1, від 31.10.2019 №К-10-1, від 30.11.2019 №К-11-1, від 31.12.2019 №К-12-1, від 31.01.2019 №К-1, від 28.02.2019 №К-2, від 31.03.2019 №К-3, від 30.04.2019 №К-4, від 31.05.2019 №К-5, від 30.06.2019 №К-6, від 31.07.2019 №К-7, від 31.08.2019 №К-8, від 30.09.2019 №К-9, від 31.10.2019 №К-10, від 30.11.2019 №К-11, від 31.12.2019 №К-12, від 31.01.2020 №К-1-1, від 28.02.2020 №К-2-1, від 31.03.2020 №К-3-1, від 30.04.2020 №К-4-1, від 31.05.2020 №К-5-1, від 30.06.2020 №К-6-1, від 31.07.2020 №К-7-1, від 28.08.2020 №К-8-1, від 30.09.2020 №К-9-1, від 31.10.2020 №К-10-1, від 30.11.2020 №К-11-1, від 30.12.2020 №К-12-1, від 31.01.2020 №К-1, від 28.02.2020 №К-2, від 31.03.2020 №К-3, від 30.04.2020 №К-4, від 31.05.2020 №К-5, від 30.06.2020 №К-6, від 31.07.2020 №К-7, від 30.08.2020 №К-8, від 30.09.2020 №К-9, від 30.10.2020 №К-10, від 30.11.2020 №К-11, від 30.12.2020 №К-12, платіжними дорученнями, видатковими касовими ордерами підтверджується виконання умов договорів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_9 надано позивачу консультаційні послуги з управління підприємством у 2018 році в рамках договору №К02-01-18 від 02.02.2018.

ФОП ОСОБА_9 також надавалися консультаційно-інформаційні послуги з оцінки й приймання виробів з дорогоцінних металів та побутової техніки в рамках договорів №К-02/01/18-1 від 02.01.2018 у період 2018 року, №К-02/01/19 від 02.01.2019 у період 2019 року.

Актами здачі-приймання від 31.01.2018 №К-1, від 28.02.2018 №К-2, від 31.03.2018 №К-3, від 31.01.2018 №К-1-1, від 28.02.2018 №К-2-1, від 31.03.2018 №К-3-1, від 30.04.2018 №К-4-1, від 31.05.2018 №К-5-1, від 30.06.2018 №К-6-1, від 31.07.2018 №К-7-1, від 31.08.2018 №К-8-1, від 30.09.2018 №К-1-1, від 31.10.2018 №К-10-1, від 30.11.2018 №К-11-1, від 31.12.2018 №К-12-1, від 30.04.2018 №К-4, від 31.05.2018 №К-5, від 31.01.2019 №К-1-1, від 28.02.2019 №К-2-1, від 31.03.2019 №К-3-1, видатковими касовими ордерами підтверджується виконання умов договорів.

ФОП ОСОБА_10 надала ПТ «Ломбард «Мідас» юридичні послуги на умовах договорів К-27/12/17 від 27.12.2017 у 2018 році, К-29/12/18 від 29.12.2018 у 2019 році, К-27/12/19 від 27.12.2019 у 2020 році.

Надання послуг підтверджується актами від 31.01.2018 №1, від 28.02.2018 №2, від 31.03.2018 №3, від 30.04.2018 №4, від 31.05.2018 №5, від 31.01.2019 №1, від 28.02.2019 №2, від 31.03.2019 №3, від 30.04.2019 №4, від 31.05.2019 №5, від 30.06.2019 №6, від 31.07.2019 №7, від 31.08.2019 №8, від 30.09.2019 №9, від 31.10.2019 №10, від 30.11.2019 №11, від 31.12.2019 №12, від 31.01.2020 №1, від 29.02.2020 №2, від 31.03.2020 №3, від 30.04.2020 №4, від 31.05.2020 №5, від 30.06.2020 №6, від 31.07.2020 №7, від 31.08.2020 №8, від 30.09.2020 №9, від 31.10.2020 №10, від 30.11.2020 №11, від 31.12.2020 №12, платіжними дорученнями та видатковими касовими ордерами.

ФОП ОСОБА_11 надав позивачу рекламні послуги на умовах договорів К-02/01/18 від 02.01.2018 у 2018 році, К-02/01/19 від 02.01.2019 у 2019 році; К-02/01/20 від 02.01.2020 у 2020 році.

Надання послуг підтверджується актами від 31.01.2018 №К-1, від 28.02.2018 №К-2, від 31.03.2018 №К-3, від 30.04.2018 №К-4, від 31.05.2018 №К-5, від 30.06.2018 №К-6, від 31.07.2018 №К-7, від 31.08.2018 №К-8, від 30.09.2018 №К-9, від 31.10.2018 №К-10, від 30.11.2018 №К-11, від 31.12.2018 №К-12, від 31.01.2019 №К-1, від 28.02.2019 №К-2, від 31.03.2019 №К-3, від 30.04.2019 №К-4, від 31.05.2019 №К-5, від 30.06.2019 №К-6, від 31.07.2019 №К-7, від 31.08.2019 №К-8, від 30.09.2019 №К-9, від 31.10.2019 №К-10, від 30.11.2019 №К-11, від 31.12.2019 №К-12, від 31.01.2020 №К-1, від 29.02.2020 №К-2, від 31.03.2020 №К-3, від 30.04.2020 №К-4, від 31.05.2020 №К-5, від 30.06.2020 №К-6, від 31.07.2020 №К-7, від 31.08.2020 №К-8, від 30.09.2020 №К-9, від 31.10.2020 №К-10, від 30.11.2020 №К-11, від 31.12.2020 №К-12, видатковими касовими ордерами.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_12 надала ПТ «Ломбард «Мідас» послуги з технічного обслуговування та підтримки сайту на підставі наступних договорів: Л-01/18 від 02.01.2018 у 2018 році, Л-27/09/19 від 27.09.2019 у 2019 році, Л-27/12/19 від 27.12.2019 у 2020 році.

Надання послуг підтверджується актами від 31.01.2018 №1, від 28.02.2018 №2, від 31.03.2018 №3, від 30.04.2018 №4, від 31.05.2018 №5, від 31.10.2019 №1, від 30.11.2019 №2, від 31.12.2019 №3, від 31.01.2020 №1, від 29.02.2020 №2, від 31.03.2020 №3, від 30.04.2020 №4, від 31.05.2020 №5, від 30.06.2020 №6, від 31.07.2020 №7, від 31.08.2020 №8, від 30.09.2020 №9, від 31.10.2020 №10, від 30.11.2020 №11, від 31.12.2020 №12, видатковими касовими ордерами.

У перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини із ФОП ОСОБА_13 , який надав ПТ «Ломбард «Мідас» послуги з технічного обслуговування та ремонту комп`ютерної та офісної техніки на умовах укладених договорів М-02/01/18 від 02.01.2018 у 2018 році, М-02/01/19 від 02.01.2019 у 2019 році.

Надання послуг ФОП ОСОБА_13 позивачу підтверджують акти від 31.01.2018 №М-1, від 28.02.2018 №М-2, від 31.03.2018 №М-3, від 30.04.2018 №М-4, від 31.05.2018 №М-5, від 30.06.2018 №М-6, від 31.07.2018 №М-7, від 31.08.2018 №М-8, від 30.09.2018 №М-9, від 31.10.2018 №М-10, від 30.11.2018 №М-11, від 31.12.2018 №М-12, від 31.01.2019 №М-1, від 28.02.2019 №М-2, від 31.03.2019 №М-3, видаткові касові ордера, платіжне доручення.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_14 надано ПТ «Ломбард «Мідас» консультаційні послуги з управління підприємством в рамках укладених договорів №Р-29/06/19-1 від 29.06.2019 у період 2019 року, №Р-27/12/19-1 від 27.12.2019 у період 2020 року.

Також ФОП ОСОБА_14 надано інформаційні послуги на умовах укладених договорів №Р-27/06/19 від 27.06.2019 у період 2019 року, №Р-27/12/19 від 27.12.2019 у період 2020 року.

Актами здачі-приймання від 31.07.2019 №Р-1-7, від 31.08.2019 №Р-2-8, від 30.09.2019 №Р-3-9, від 31.10.2019 №Р-4-10, від 30.11.2019 №Р-5-11, від 31.12.2019 №Р-6-12, від 31.07.2019 №Р-1-1-7, від 31.08.2019 №Р-2-1-8, від 30.09.2019 №Р-3-1-9, від 31.10.2019 №Р-4-1-10, від 30.11.2019 №Р-5-1-11, від 31.12.2019 №Р-6-1-12, від 31.01.2020 №Р-1, від 29.02.2020 №Р-2, від 31.03.2020 №Р-3, від 30.04.2020 №Р-4, від 31.05.2020 №Р-5, від 30.06.2020 №Р-6, від 31.07.2020 №Р-7, від 31.08.2020 №Р-8, від 30.09.2020 №Р-9, від 31.01.2020 №Р-1-1, від 29.02.2020 №Р-2-1, від 31.03.2020 №Р-3-1, від 30.04.2020 №Р-4-1, від 31.05.2020 №Р-5-1, від 30.06.2020 №Р-6-1, від 31.07.2020 №Р-7-1, від 31.08.2020 №Р-8-1, від 30.09.2020 №Р-9-1, від 31.10.2020 №Р-10-1, від 30.11.2020 №Р-11-1, від 31.12.2020 №Р-12-1, видатковими касовими ордерами підтверджується виконання умов договорів.

Встановлено, що у 2020 році ФОП ОСОБА_15 надала ПТ «Ломбард «Мідас» інформаційні послуги на умовах укладеного договору №Р-30/06/20 від 30.06.2020. Акти від 31.07.2020 №1, від 28.08.2020 №2, від 30.09.2020 №3, від 30.10.2020 №4, від 30.11.2020 №5, від 30.12.2020 №6, платіжні доручення підтверджують надання послуг.

ФОП ОСОБА_16 має укладені із позивачем договори Р-27/12/17-1 від 27.12.2017, Р-27/12/18-1 від 27.12.2018, Р-27/12/19-1 від 27.12.2019 на підставі яких надав ПТ «Ломбард «Мідас» послуги з моніторингу та аналізу інформації.

На умовах договорів Р-27/12/17 від 27.12.2017 у 2018 році, Р-27/12/18 від 27.12.201. у 2019 році, Р-27/12/19 від 27.12.2019 у 2020 році ФОП ОСОБА_16 надавав позивачу послуги адміністрування інформаційних систем.

Надання послуг і постачання товарів підтверджують акти від 31.01.2018 №А0011, від 28.02.2018 №А0020, від 31.03.2018 №А0028, від 30.04.2018 №А0041, від 31.05.2018 №А0048, від 30.06.2018 №А0058, від 31.07.2018 №А0066, від 31.08.2018 №А0078, від 30.09.2018 №А0089, від 31.10.2018 №А0097, від 30.11.2018 №А0106, від 30.12.2018 №А0116, від 31.01.2018 №А0010, від 28.02.2018 №А0019, від 31.03.2018 №А0027, від 30.04.2018 №А0040, від 31.05.2018 №А0047, від 30.06.2018 №А0057, від 31.07.2018 №А0065, від 30.08.2018 №А0077, від 30.09.2018 №А0088, від 31.10.2018 №А0096, від 30.11.2018 №А0105, від 30.12.2018 №А0115, від 05.01.2018 №А0003, від 05.01.2018 №А0002, від 01.02.2018 №А0013, від 12.07.2018 №Н0002 , від 07.12.2018 №А0109, від 31.01.2019 №А0006, від 28.02.2019 №А0014, від 31.03.2019 №А0022, від 30.04.2019 №А0037, від 31.05.2019 №А0044, від 30.06.2019 №А0053, від 31.07.2019 №А0062, від 30.08.2019 №А0072, від 30.09.2019 №А0082, від 30.10.2019 №А0092, від 30.11.2019 №А01054, від 31.12.2019 №А0114, від 31.01.2019 №А0005, від 28.02.2019 №А0013, від 31.03.2019 №А0021, від 30.04.2019 №А0036, від 31.05.2019 №А0043, від 30.06.2019 №А0052, від 31.07.2019 №А0061, від 30.08.2019 №А0071, від 30.09.2019 №А0081, від 31.10.2019 №А0091, від 30.11.2019 №А0103, від 30.12.2019 №А0113, від 28.01.2019 №Н0001, від 26.04.2019 №Н0003, від 11.05.2019 №Н0004, від 24.09.2019 №Н0005, від 30.09.2019 №А0084, від 31.01.2020 №11, від 28.02.2020 №19, від 31.03.2020 №30, від 30.04.2020 №40, від 31.05.2020 №45, від 30.06.2020 №53, від 31.07.2020 №63, від 31.08.2020 №70, від 30.09.2020 №80, від 30.10.2020 №90, від 30.11.2020 №101, від 30.12.2020 №110, від 31.01.2020 №40, від 28.02.2020 №18, від 31.03.2020 №29, від 30.04.2020 №39, від 31.05.2020 №44, від 30.06.2020 №52, від 31.07.2020 №62, від 31.08.2020 №69, від 30.09.2020 №79, від 30.10.2020 №89, від 30.11.2020 №100, від 30.12.2020 №109, від 08.01.2020 №А0002, від 31.01.2020 №РН№2, від 28.02.2020 №РН№4, від 21.09.2020 №81, від 31.01.2020 № 1, від 31.01.2020 № 5, від 18.09.2020 № 6, від 28.09.2020 № 7, від 30.10.2020 № 9, від 18.11.2020 № 10, від 21.12.2020 № 11, від 21.12.2020 № 11, видаткові касові ордери та платіжні доручення.

ФОП ОСОБА_17 надала ПТ «Ломбард «Мідас» послуги з документального супроводу діяльності підприємства на умовах укладених договорів: №С-02/01/18 від 02.01.2018р. у період 2018 року, №С-02/01/19 від 02.01.2019р. у період 2019 року, №С-02/01/20 від 02.01.2020р. у період 2020 року.

Також між ФОП ОСОБА_17 та ПТ «Ломбард «Мідас» було укладено договори про надання послуг з дослідження кон`юктури ринку №С-02/01/19-1 від 02.01.2019р., №С-02/01/20-1 від 02.01.2020р.

У матеріалах справи наявні акти від 31.01.2018 №С-1, від 28.02.2018 №С-2, від 31.03.2018 №С-3, від 30.04.2018 №С-4, від 31.05.2018 №С-5, від 30.06.2018 №С-6, від 31.07.2018 №С-7, від 31.08.2018 №С-8, від 30.09.2018 №С-9, від 31.10.2018 №С-10, від 30.11.2018 №С-11, від 31.12.2018 №С-12, від 31.01.2019 №С-1, від 28.02.2019 №С-2, від 31.03.2019 №С-3, від 30.04.2019 №С-4, від 31.05.2019 №С-5, від 30.06.2019 №С-6, від 31.07.2019 №С-7, від 31.08.2019 №С-8, від 30.09.2019 №С-9, від 31.10.2019 №С-10, від 30.11.2019 №С-11, від 31.12.2019 №С-12, від 31.01.2019 №С-1-1, від 28.02.2019 №С-2-1, від 31.03.2019 №С-3-1, від 30.04.2019 №С-4-1, від 31.05.2019 №С-5-1, від 30.06.2019 №С-6-1, від 31.07.2019 №С-7-1, від 31.08.2019 №С-8-1, від 30.09.2019 №С-9-1, від 31.10.2019 №С-10-1, від 30.11.2019 №С-11-1, від 31.12.2019 №С-12-1, від 31.01.2020 №С-1, від 29.02.2020 №С-2, від 31.03.2020 №С-3, від 30.04.2020 №С-4, від 31.05.2020 №С-5, від 30.06.2020 №С-6, від 31.07.2020 №С-7, від 31.08.2020 №С-8, від 30.09.2020 №С-9, від 31.10.2020 №С-10, від 30.11.2020 №С-11, від 31.12.2020 №С-12, від 31.01.2020 №С-1-1, від 29.02.2020 №С-2-1, від 31.03.2020 №С-3-1, від 30.04.2020 №С-4-1, від 31.05.2020 №С-5-1, від 30.06.2020 №С-6-1, від 31.07.2020 №С-7-1, від 31.08.2020 №С-8-1, від 30.09.2020 №С-9-1, від 31.10.2020 №С-10-1, від 30.11.2020 №С-11-1, від 31.12.2020 №С-12-1, видаткові касові ордери та платіжні доручення які підтверджують виконання умов договорів.

ФОП ОСОБА_18 надавалися інвентаризаційні послуги на умовах укладених договорів: №Ф-02/01/18 від 02.01.2018р. у період 2018 року, №Ф-02/01/19 від 02.01.2019р. у період 2019 року, №Ф-02/01/20 від 02.01.2020р. у період 2020 року.

Також ФОП ОСОБА_18 надано послуги по зберіганню майна на умовах укладених договорів: №Ф-02/01/18-1від 02.01.2018р. у період 2018 року, №Ф-02/01/19-1 від 02.01.2019р. у період 2019 року, №Ф-02/01/20-1 від 02.01.2020р. у період 2020 року.

Актами здачі-приймання від 31.01.2018 №Ф-1, від 28.02.2018 №Ф-2, від 31.03.2018 №Ф-3, від 30.04.2018 №Ф-4, від 31.05.2018 №Ф-5, від 30.06.2018 №Ф-6, від 31.07.2018 №Ф-7, від 31.08.2018 №Ф-8, від 30.09.2018 №Ф-9, від 31.10.2018 №Ф-10, від 30.11.2018 №Ф-11, від 31.12.2018 №Ф-12, від 31.01.2018 №Ф-1-1, від 28.02.2018 №Ф-2-1, від 31.03.2018 №Ф-3-1, від 30.04.2018 №Ф-4-1, від 31.05.2018 №Ф-5-1, від 30.06.2018 №Ф-6-1, від 31.07.2018 №Ф-7-1, від 31.08.2018 №Ф-8-1, від 30.09.2018 №Ф-9-1, від 31.10.2018 №Ф-10-1, від 30.11.2018 №Ф-11-1, від 31.12.2018 №Ф-12-1, від 31.01.2019 №Ф-1, від 28.02.2019 №Ф-2, від 31.03.2019 №Ф-3, від 30.04.2019 №Ф-4, від 31.05.2019 №Ф-5, від 30.06.2019 №Ф-6, від 31.07.2019 №Ф-7, від 31.08.2019 №Ф-8, від 30.09.2019 №Ф-9, від 31.10.2019 №Ф-10, від 30.11.2019 №Ф-11, від 31.12.2019 №Ф-12, від 31.01.2019 №Ф-1-1, від 28.02.2019 №Ф-2-1, від 31.03.2019 №Ф-3-1, від 30.04.2019 №Ф-4-1, від 31.05.2019 №Ф-5-1, від 30.06.2019 №Ф-6-1, від 31.07.2019 №Ф-7-1, від 31.08.2019 №Ф-8-1, від 30.09.2019 №Ф-9-1, від 31.10.2019 №Ф-10-1, від 30.11.2019 №Ф-11-1, від 31.12.2019 №Ф-12-1, від 31.01.2020 №Ф-1, від 29.02.2020 №Ф-2, від 31.03.2020 №Ф-3, від 30.04.2020 №Ф-4, від 31.05.2020 №Ф-5, від 30.06.2020 №Ф-6, від 31.07.2020 №Ф-7, від 31.08.2020 №Ф-8, від 30.09.2020 №Ф-9, від 31.10.2020 №Ф-10, від 30.11.2020 №Ф-11, від 31.12.2020 №Ф-12, від 31.01.2020 №Ф-1, від 29.02.2020 №Ф-2, від 31.03.2020 №Ф-3, від 30.04.2020 №Ф-4, від 31.05.2020 №Ф-5, від 30.06.2020 №Ф-6, від 31.07.2020 №Ф-7, від 31.08.2020 №Ф-8, від 30.09.2020 №Ф-9, від 31.10.2020 №Ф-10, від 30.11.2020 №Ф-11, від 31.12.2020 №Ф-12, видатковими касовими ордерами пітверджується виконання умов договорів.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_19 надав ПТ «Ломбард «Мідас» послуги з технічного обслуговування та ремонту комп`ютерної техніки на умовах укладених договорів: №Ч-27/09/19 від 27.09.2019р. у період 2019 року, №Ч-02/01/20 від 02.01.2020р. у період 2020 року.

У матеріалах справи наявні акти від 31.10.2019 №Ч-1, від 30.11.2019 №Ч-2, від 31.12.2019 №ОУ-0000103, від 31.01.2020 №оу-0000006, від 28.02.2020 №оу-0000020, від 31.03.2020 №оу-0000028, від 30.04.2020 №оу-0000030, від 26.05.2020 №оу-0000036, від 26.06.2020 №оу-0000045, від 29.07.2020 №оу-0000054, від 31.08.2020 №оу-0000063, від 30.09.2020 №оу-0000067, від 30.10.2020 №оу-0000071, від 30.11.2020 №оу-0000088, від 30.12.2020 №оу-0000096, видатковий касовий ордер та платіжні доручення які підтверджують виконання умов договорів.

У перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини із ТОВ «РЕНЕСАНС-ІНВЕСТ», яке надало ПТ «Ломбард «Мідас» клінінгові послуги на умовах укладених договорів: №Р-01/18 від 31.12.2017р. у період 2018 року; №Р-01/19 від 31.12.2018р. у період 2019 року; №Р-01/20 від 27.12.2019р. у період 2020 року; №КУ-01-01/18 від 31.12.2017р. у період 2018 року; №КУ-01-01/19 від 31.12.2018р. у період 2019 року; №КУ-01-01/20 від 27.12.2029р. у період 2020 року.

Актами від 31.01.2018 №оу-0000002, від 28.02.2018 №оу-0000004, від 31.03.2018 №оу-0000006, від 31.07.2018 №оу-0000015, від 31.08.2018 №оу-0000016, від 30.09.2018 №оу-0000017, від 31.10.2018 №оу-0000019, від 30.11.2018 №оу-0000021, від 31.12.2018 №оу-0000023, від 31.01.2018 №оу-0000001, від 28.02.2018 №оу-0000003, від 31.03.2018 №оу-0000005, від 30.04.2018 №оу-0000007, від 31.05.2018 №оу-0000009, від 30.06.2018 №оу-0000011, від 31.07.2018 №оу-0000012, від 31.08.2018 №оу-0000013, від 30.09.2018 №оу-0000014, від 31.10.2018 №оу-0000018, від 30.11.2018 №оу-0000020, від 31.12.2018 №оу-0000022, від 31.01.2019 №оу-0000002, від 28.02.2019 №оу-0000004, від 31.03.2019 №оу-0000006, від 30.04.2019 №оу-0000008, від 31.05.2019 №оу-0000010, від 30.06.2019 №оу-0000012, від 31.07.2019 №оу-0000014, від 31.08.2019 №оу-0000016, від 30.09.2019 №оу-0000018, від 31.10.2019 №оу-0000020, від 30.11.2019 №оу-0000022, від 31.12.2019 №оу-0000024, від 31.01.2019 №оу-0000001, від 28.02.2019 №оу-0000003, від 31.03.2019 №оу-0000005, від 30.04.2019 №оу-0000007, від 31.05.2019 №оу-0000009, від 30.06.2019 №оу-0000011, від 31.07.2019 №оу-0000013, від 31.08.2019 №оу-0000015, від 30.09.2019 №оу-0000017, від 31.10.2019 №оу-0000019, від 30.11.2019 №оу-0000021, від 31.12.2019 №оу-0000023, від 31.01.2020 №оу-0000002, від 29.02.2020 №оу-0000004, від 31.03.2020 №оу-0000006, від 30.04.2020 №оу-0000008, від 31.05.2020 №оу-0000010, від 30.06.2020 №оу-0000012, від 31.07.2020 №оу-0000014, від 31.08.2020 №оу-0000016, від 30.09.2020 №оу-0000018, від 31.01.2020 №оу-0000001, від 29.02.2020 №оу-0000003, від 31.03.2020 №оу-0000005, від 30.04.2020 №оу-0000007, від 31.05.2020 №оу-0000009, від 30.06.2020 №оу-0000011, від 31.07.2020 №оу-0000013, від 31.08.2020 №оу-0000015, від 30.09.2020 №оу-0000017, від 31.10.2020 №оу-0000019, від 30.11.2020 №оу-0000021, від 31.12.2020 №оу-0000023, видатковими касовими ордерами, платіжними дорученнями підтверджується виконання умов договорів.

Як вбачається із Акту перевірки, операції з придбання товарів/робіт/послуг у вищенаведених контрагентів обліковуються на бухгалтерських рахунках 631 «Розрахунку з постачальниками» та Дт 685 «Розрахунки з іншими кредиторами», в повному обсязі відображені у складі витрат, що включені до фінансового результату до оподаткування і до складу показників фінансової і податкової звітності.

Тобто, податковий орган визнає, що господарські операції із зазначеними вище контрагентами належним чином зафіксовані у бухгалтерському обліку, фінансовій та податковій звітності позивача.

Відповідно до висновку судової експертизи №343 від 03.10.2022, документально підтверджується включення до складу витрат ПТ «Ломбард «Мідас» у період 2018-2020р., на підставі первинних документів, сум по господарським операціям із отримання товарів і послуг від ТОВ «Ренесанс- інвест» та від фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 на загальну суму 32793404,00 грн.

Відповідно до проведеного експертом дослідження, висновки, викладені в Акті перевірки від 20.08.2021р., в частині заниження ПТ «Ломбард «Мідас» фінансового результату до оподаткування на загальну суму 31030888 грн, в т.ч. по періодах 2018 - 8313688грн. 2019 - 9533006грн., 2020 - 13184194грн. документально і нормативно не підтверджуються, із чим суд погоджується з урахуванням наведеного вище та наступного.

Згідно статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судових рішень про визнання недійсним угод між ПТ «Ломбард «Мідас» та постачальниками, контролюючим органом не отримано.

Складені платниками податків документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Недоліки у складених первинних документах платника податків відсутні і такі документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доводи контролюючого органу зазначені в Акті щодо ненадання в ході перевірки аналітичного бухгалтерського обліку та інших первинних документів платником податків, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджуються. Тим більш суд враховує, що платнику податків, з урахуванням змісту податкового повідомлення-рішення №, не ставиться у провину порушення вимог пп.16.1.2, 16.1.3, 16.1.5 ст. 16, пп.20.1.6 ст. 20, п.44.6 ст. 44, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Під час прийняття судом рішення враховано правові позиції, які містяться у постановах Верховного Суду від 20.06.2023 по справі №560/4260/20, від 05.04.2023 по справі 460/3026/20 щодо того, що суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику на усіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаними контрагентами у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, у зв`язку з чим платник правомірно відніс до складу витрат операції із придбання робіт/послуг у наведених в Акті контрагентів.

Також судом надана оцінка податкового повідомлення-рішення № від 17.09.2021р. на предмет констатації заниження платником податків різниць, що збільшують фінансовий результат на суму витрат під списання дебіторської заборгованості.

Згідно Акту Перевірки (аркуш 32): перевіркою встановлено, що на порушення вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, пп.139.2.1 п.139.2 ст 139 розділу ІІІ Податкового Кодексу України: занижено різниці, на які збільшується фінансовий результат, на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів (резерву очікуваних кредитних збитків) за період 01.01.2018-31.12.2020 у розмірі 304677 грн, в т.ч. в розрізі звітних періодів: 2018р.-0 2019р.-260404 грн , три квартали 2020р. 28943, 2020 рік 44273 грн.

Перевіркою встановлено, що за період 01.01.2018-31.12.2020р. списано суму сумнівної заборгованості за виданими кредитами, яка залишилась непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від реалізації в НБУ предметів застави, що забезпечували погашення заборгованості, в розмірі 343306,3 грн., в т.ч. по періодам: 2018р. - 91002,39 грн., 2019р. - 252303,91 грн.,

Судом встановлено, що ПТ «Ломбард «Мідас» на не викуплене з під застави майно (брухт дорогоцінних металів), в зв`язку із невиконанням позичальниками зобов`язань, відповідно до договорів ломбардної позики, звернуто стягнення на предмет застави шляхом реалізації в Державну скарбницю Національного банку України. Загальна сума оцінки брухту на дату передачі до НБУ (Державної скарбниці України) була нижчою ніж загальна сума виданих кредитів, а саме: на суму 343306,30 грн. в т.ч. 2018р. на суму 91002,39 грн., 2019р. на суму 252303,91 грн.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку ПТ «Ломбард «Мідас» сума безнадійної дебіторської заборгованості (з Кт. рахунку 3771) списана до адміністративних витрат (Дт рах.92) в розмірі: у 2018р. на суму 91002,39 грн, у 2019р. на суму 252303,91 грн. Всього включено до адміністративних витрат у період 2018-2020р. за зазначеними операціями суму 343306,30 грн.

Судом встановлено, що позивачем проводилася інвентаризація не викупленого заставного майна, в результаті чого передане майно не є дорогоцінними металами, і відповідно у зв`язку із знеціненням предметів застави, що забезпечували погашення заборгованості у ПТ «Ломбард «Мідас» виникла безнадійна дебіторська заборгованість на суму виданих кредитів на загальну суму 52373,46 грн, в т.ч. 2019р.-8100,00 грн, 2020р.-44273,46 грн

Відповідно до даних бухгалтерського обліку ПТ «Ломбард «Мідас» сума безнадійної дебіторської заборгованості (з Кт. рахунку 3771) списана до адміністративних витрат (Дт рах.92) в розмірі: у 2019р. на суму 8100,00 грн, у 2020р. на суму 44273,46 грн. Всього включено до адміністративних витрат у період 2019-2020р. за зазначеними операціями суму 52373,46 грн.

За даними бухгалтерського обліку ПТ «Ломбард «Мідас» (відомості по рах. 381 та довідок про формування страхового резерву із розрахунками) страховий резерв (резерв сумнівних боргів) створено і складає станом на: 01.01.2018р.-328982,48 грн; 01.01.2019р. - 435059,10 грн; 01.01.2020р. - 429245,69 грн.

При співставленні списаної безнадійної дебіторської заборгованості ПТ «Ломбард «Мідас» у період 2018-2020рр. на суму 395679,76 грн в т.ч. по періодам: 2018р. - 91002,39 грн, 2019р. - 260403,91 грн, 2020р. - 44273,46 грн із даними сум сформованого ПТ «Ломбард «Мідас» резерву сумнівних боргів - перевищення сум сформованого резерву не встановлено.

Доказів на спростування наведених обставин, матеріали справи не містять.

Тобто, висновок контролюючого органу про те, що резерв під залишок заборгованості по кредитам, який не забезпечено заставним майном внаслідок подальшого знецінення, під заборгованість за неповернутими авансами, не формувався, не підтверджений. Відповідні обставини засвідчені в тому числі висновком судового експерта №343 від 03.10.2022, який також спростовує наявність в діях платника податків інших порушень відображених у наведених вище рішеннях ГУ ДПС у Запорізькій області.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття податковим органом податкового повідомлення-рішення № від 17.09.2021.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.02.2023 року у справі №815/6775/17, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Суд зазначає, що відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення зазначені в Акті документальної перевірки.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Відповідачем документально не доведено правомірність оскаржуваних у справі рішень.

Отже, сукупність вищенаведених, встановлених обставин справи, дає суду підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 24156 грн. 60 коп., який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Повного товариства «ЛОМБАРД «МІДАС» ТОВ «РА» І КОМПАНІЯ» задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-17 від 17.09.2021, складену Головним Управлінням ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним Управлінням ДПС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення № 7 від 18.01.2022.

Визнати протиправними та скасувати прийняті 17.09.2021 Головним Управлінням ДПС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення №, №17, №17, №17.

Стягнути на користь Повного товариства «ЛОМБАРД «МІДАС» ТОВ «РА» І КОМПАНІЯ» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, б. 50А, прим. 11, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 24156 грн. 60 коп. (двадцять чотири тисячі сто п`ятдесят шість гривень 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний 166, ЄДРПОУ ВП 44118663).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено 01.08.2023.

Суддя Н.В. Стрельнікова