Справа № 280/2841/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 серпня 2023 року Справа № 280/2841/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом: ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний буд. 168 - Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити певні дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки починаючи з дня звернення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за три календарні роки, починаючи з дпя звернення, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму сплаченого судового збору в розмірі 1073, 60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 14.07.2014 їй призначено пенсію за вислугу років, так як, вона працювала на Амбразивному заводі, та мала тяжкі умови праці, вийшла на пенсію за Списком № 2. Стаж її роботи становить 37 років, однак пенсія є мінімальна. Перерахунок пенсії їй не здійснювався. Тому, у зв`зку з малим розміром пенсії позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з проханням здійснити перерахунок пенсії та врахувати загальний стаж її роботи, просила застосувати коефіцієнт, який впливає на отримання більшої пенсії. Крім того в заяві зазначила, що розмір її пенсії є меншим ніж встановлений законом середній показник заробітної плати, чого немає бути взагалі у відповідності до вимог чинного законодавства України. Просила надати їй роз`яснення щодо нарахування їй пенсії, та просила здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки щодо передують дню звернення для збільшення розміру мінімальної пенсії. Однак, отримала від відповідача відмову в такому перерахунку та виплаті. Позивачка вважає, що прийнятим рішенням відповідач порушив її законні права та інтереси, оскільки воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Тому, позивачка змушена звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/2841/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 08.05.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

З 01.07.2023 по 31.07.2023 суддя Сацький Р.В. перебував у щорічній основній оплачуваній відпусці.

Відповідачем, 15.05.2023 за вх. № 19484 надано до суду відзив на позовну заяву. В якому заперечує проти вчинення уповноваженими особами відповідача протиправних дій, та обґрунтовує свою позицію наступним: позивачці первинно було призначено пенсію за віком з 14.07.2014 на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами електронної пенсійного справи. В подальшому, протягом всього часу пенсія позивачки підлягала масовим перерахункам відповідно до прийнятих нормативно-правових актів, зокрема, відповідно до ст. 42 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» проведено перерахунки пенсії по стажу з 01.08.2018, з 01.12.2020 та з 01.12.2022. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 « Про індексацію пенсії та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення в 2023». З 01 березня 2023 року пенсії проіндексовані з застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески та який враховано для обчислення пенсії в розмірі 1,197. Після проведення перерахунку розміру пенсії позивачки, обчислений із заробітної плати 790,25 грн (середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014,2015 та 2016роки - 7405,03 грн *1,07903- індивідуальний коефіцієнт заробітку) визначеної за період роботи з 01.09.2005 по 31.07.2014 на підставі даних персоніфікованого обліку, з урахуванням страхового стажу 37 р. 7 міс. 23 дн. (коефіцієнт страхового стажу 0,37583), збільшився та становить 3149,49 грн, де 3002,98 грн - розмір пенсії за віком (заробіток - 7990,25 грн *0,37583- коеф. стажу); 146,51 грн - доплата за 7 років понад нормованого стажу (2093 грн *7%). Враховуючи, що позивачці призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 , відповідач застосувати в подальшому при перерахунку пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну зареєстровану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2019-2021 роки), законних підстав немає. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка народилась в м. Брянка Луганської області. Що підтверджується копією паспорта НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 19.02.2022, який доданий до справи.

Позивачка з 14.07.2014 та на час звернення з позовною заявою до суду перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Ураїни в Запорізькій області та отримує пенсію за віком призначену на пільгових умовах за Списком № 2. Що підтверджується листом ГУПФУ в Запорізькій області № 5738 - 4908/Л - 02/8 - 0800/23 від 16.04.2023, який доданий до справи.

Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з проханням здійснити перерахунок пенсії та врахувати загальний стаж її роботи, просила застосувати коефіцієнт, який впливає на отримання більшої пенсії. Крім того зазначила, що розмір її пенсії є меншим ніж встановлений законом середній показник заробітної плати, чого немає бути взагалі у відповідності до вимог чинного законодавства України. Просила надати їй роз`яснення щодо нарахування їй пенсії, та просила здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки щодо передують дню звернення для збільшення розміру мінімальної пенсії. На що, від ГУ ПФУ в Запорізькій області отримала письмову відмову в такому перерахунку. Що підтверджується листом ГУ ПФУ в Запорізькій області № 5738 - 4908/Л - 02/8 - 0800/23 від 16.04.2023 доданого позивачем до справи.

Таким чином, не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Тому, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції україни громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1 ст 4 Закону України « Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 (зі змінами на період виникнення спору) (надалі Закон № 1058) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 1 статті 10 Закону № 1058 встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із видів пенсії за її вибором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 скористалась своїм конституційним правом на звернення до Пенсійного фонду України про призначення їй пенсії ще 14.07.2014. Тому, Пенсійним фондом України, у відповідності з нормами Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», заява позивачки була прийнята й розглянута, з наступним призначенням їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Саме з цього часу, та на момент подачі нею позовної заяви до суду, позивачка отримує пенсію за віком призначену на пільгових умовах за Списком № 2. Даний факт сторонами по справі не заперечується, що не потребує додаткового доказування відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України.

Крім цього, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 - IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV. У разі наявності факт у переходу позивачки на інший вид пенсії за іншим законом, необхідно б було враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

В поданій позовній заяві, позивачкою не зазначено про те, чи реалізувала вона своє право на звернення до відповідача з заявою про переведення її з одного виду пенсії на інший. Будь-яких об`єктивних даних чи доказів про реалізацію свого права, щодо звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення або переведення з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком, або відмову в задоволенні законної вимоги ОСОБА_1 , сторонами спору суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачці з 14.07.2014 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії), а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачка до Пенсійного фонду України не звернулася, то відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії та врахування загального стажу роботи позивачки, із застосуванням коефіцієнту, який впливає на отримання більшої пенсії. А також у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки щодо передують дню звернення для збільшення розміру мінімальної пенсії є законною, а тому підстав порушення закону в діях відповідача суд не вбачає.

Також суд зазначає, що факт отримання позивачем до досягнення пенсійного віку пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 за Законом України "Про пенсійне забезпечення", а не за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не позбавляє позивачку, у разі призначення або переведення за її згодою на пенсію за віком, права на призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2019 - 2021.

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 та 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний буд. 168 - Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 01 серпня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький