Справа № 380/10807/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ), в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 71 від 13.04.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 09.09.2022 на підставі ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду N° 1-р/2020 від 23.01.2020), а саме у зв`язку з досягненням пенсійного віку 45 років при наявності загального стажу більше 15 років, в тому числі пільгового стажу за Списком №1, більше 7 років 6 місяців.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працювала на посаді рентгенлаборанта відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії, яка дає право на пільгову пенсію за Списком 1. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №380/13546/22 відповідач зарахував до її страхового та пільгового стажу усі періоди за поданими документами, пільговий стаж становить 16 років 10 місяців 28 днів. Однак відповідач відмовив у призначенні пенсії, мотивуючи це тим, що позивач не досягла необхідного віку для призначення пенсії. Для відновлення порушеного права звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою від 23.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 02.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач 26.07.2023 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №380/13546/22 до стажу роботи що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зараховано період роботи ОСОБА_1 з 03.10.2005 по 23.06.2016 та з 24.06.2016 по 31.08.2022 на посаді рентгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 ст. 144 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Вказана норма на сьогодні є чинною, неконституційною не визнавалась. Відповідно до абзаців 1-2 пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Тому на думку відповідача, Закон України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" має застосовуватися лише в тій частині, що не суперечить Закону №1058-IV. На підставі викладеного, питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 144 Закону №1058-IV може розглядатись після досягнення нею 50 років, за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

08.09.2022 ОСОБА_1 у віці 47 років звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1.

За результатами розгляду поданих позивачем документів за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області прийнято рішення №71 від 15.09.2022, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на пункт 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутнім пільговим стажем.

У рішенні вказано, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 призначаються працівникам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Страховий стаж особи становить 29 років 08 місяців 22 дні. Пільговий стаж відсутній. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди догляду за дітьми до досягнення трирічного віку згідно свідоцтв про народження дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в свідоцтві про народження відсутня позначка про видачу паспорта. Згідно наданих документів до стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 не враховано періоди роботи згідно довідки від 01.09.2022 № 539, а саме: з 03.10.2005 по 23.06.2016, оскільки посада «ренгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії» з посиланням на Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 не співпадає з посадою «ренгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (ренгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах»; з 24.06.2016 по 31.08.2022, оскільки посада «ренгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії» з посиланням на Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 не співпадає з посадою «ренгенолаборанти, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (ренгенохірургічний блок)».

Згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10.08.1994, згідно з якою підтверджується період роботи позивача з 03.10.2005 по 23.06.2016 та з 24.06.2016 по 31.08.2022 на посаді ренгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

Поряд з цим, звертаючись до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачем подано також Довідку від 01.09.2022 №539 КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», якою підтверджується те, що ОСОБА_1 в період з 03.10.2005 по 23.06.2016 працювала повний робочий день у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» та безпосередньо виконувала рентгенологічні обстеження хворих за посадою рентген лаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії, що передбачена Списком №1, розділ XIX, підрозділ 19, код КП 3229 на підставі постанови КМУ від 16.01.2003 №36 та з 24.06.2016 по 31.08.2022 за посадою рентген лаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії, що передбачена Списком №1, розділ XIX, підрозділ 19, код КП 3229 на підставі постанови КМУ від 24.06.2016 №461. Підставами для видачі Довідки є: наказ про прийняття на роботу № 239 від 30.09.2005, особова картка ф. Т-2, відомості про заробітну плату з жовтня 2005 pоку по серпень 2022 року; накази про відпустки за період з 2006 по 2022 рр., наказ №87 від 08.05.2009о «Про затвердження результатів атестації щодо підтвердження права пільгові пенсії за роботу в шкідливих умовах праці, додаток до наказу «Перелік результатів атестації робочих місць для підтвердження права виходу певної категорії працівників на пільгову пенсію», Висновок №227 про результати експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці в КМК/ІШМД від 30.06.2009, наказ №11 від 17.01.2014 «Про віднесення осіб, які працюють з джерелами іонізуючого випромінювання до персоналу категорії А та допуск до роботи в сфері іонізуючого випромінювання», наказ №34 від 05.03.2014 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», додаток до наказу №34 від 05.03.2014 «Перелік робочих місць, виробництв професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільги і компенсації, передбачені законодавством (в т.ч. на пільгове пенсійне забезпечення)», наказ №62 від 04.04.2014 «Про затвердження результатів атестації щодо підтвердження права на пільгові пенсії за роботу у шкідливих умовах праці», додаток до наказу «Перелік результатів атестації робочих місць для підтвердження права виходу певної категорії працівників на пільгову пенсію», Висновок №3487 експертизи правильності застосування Списків №1, 2 та якості проведення атестації робочих місць за умовами праці від 07.05.2014, наказ №54 і 12.03.2015 Про результати атестації робочих місць за умовами праці», наказ №38 від 20.02.2019 «Про віднесення осіб, які працюють з джерелами іонізуючого випромінювання до персоналу категорії А та допуск роботи в сфері іонізуючого випромінювання, призначення відповідальних за радіаційну безпеку», наказ №43 від 04.03.2019 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», наказ №61 від 03.04.2019 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільги та компенсації» додаток №1 до наказу № 61 від 03.04.2019, додаток до наказу №2 до наказу № 61 від 03.04.2019»

Вказані обставини були встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 380/13546/22, тому вони на підставі частини четвертої статті 78 КАС України, доказуванню не підлягають.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 380/13546/22 зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, період роботи ОСОБА_1 з 03.10.2005 по 23.06.2016 та з 24.06.2016 по 31.08.2022 на посаді рентгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення №71 від 13.04.2023, у якому вказано, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 мають особи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають необхідного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, та відповідний страховий стаж пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, жінкам на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Вік заявниці на дату звернення 47 років 8 місяців 25 днів. Страховий стаж особи становить 45 років 10 місяців 22 дні. До страхового стажу зараховані всі періоди роботи. Пільговий стаж особи становить 16 років 10 місяців 28 днів. Оскільки, заявниця не досягла віку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058, тому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відсутнє на дату звернення.

Листом від 17.04.2023 №1300-5303-8/54079 відповідач повідомив позивача що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі №380/13546/22 до стажу роботи що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зараховано період роботи ОСОБА_1 з 03.10.2005 по 23.06.2016 та з 24.06.2016 по 31.08.2022 на посаді рентгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 08.09.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки вона не досягла віку для призначення пенсії , передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як визначено статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1402-VIII) суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У статті 13 Закону №1402-VIII розтлумачено зміст такої конституційної засади судочинства як обов`язковість судових рішень, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 380/13546/22 зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, період роботи ОСОБА_1 з 03.10.2005 по 23.06.2016 та з 24.06.2016 по 31.08.2022 на посаді рентгенолаборант відділення променевої діагностики та комп`ютерної томографії КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги».

Вік позивача станом на момент подачі заяви про призначення пенсії, який становить 47 років 08 місяців 25 днів, та пільговий стаж позивача, який становить 16 років 10 місяців 28 днів, було встановлено вказаним рішенням та не заперечується відповідачем, а відтак, не є предметом доказування у даній адміністративній справі.

Водночас спірною є достатність віку позивача для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Правовідносини у сфері призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовані Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1050-IV).

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Як визначено статтею 83 Закону № 1788-XII, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Згідно з пунктом 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N637.

Як визначено пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За період роботи позивачки чинним є Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Розділом XIХ «Охорона здоров`я» Списку №1 визначено професію «Лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)»; молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Водночас наявність у позивача необхідного пільгового стажу роботи не є спірним у цій справі.

Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи № 1-5/2018(746/15) прийняв рішення № 1-р/2020 та вирішив таке:

- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б»- «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»- «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам […]».

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 як найбільш сприятливий для позивача, а не Закону № 1058-ІV, а тому відмова управління ПФУ в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 47 років, що перевищує необхідний вік для призначення пенсії за віком на пільгових умовах 45 років, мала страховий стаж роботи 45 років 10 місяців 22 дні, у тому числі на роботах за Списком № 1 16 років 10 місяців 28 днів, відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення нею необхідного пенсійного віку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Таким чином, позивач з урахуванням віку та пільгового стажу мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст.13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням обставин справи та з метою належного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №71 від 13.04.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 з 08.09.2022 дати первинного звернення за призначенням пенсії.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

На підставі ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №71 від 13.04.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) призначити з 08.09.2022 ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1073 (тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.