Справа № 160/10261/23
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сидоренко Д.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.05.2023 року відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Станом на 02.08.2023 року відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Основний вид діяльності: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Так, перевіркою встановлено порушення строків реєстрації ПН та/або РК до податкових накладних у ЄРПН (відповідні дані зазначенні в таблиці).
Позивач з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Пункт 120-1. 1 статті 120-1 ПК України передбачає, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей192та201цьогоКодексупокладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Із аналізу вказаних правових норм слідує, що на платника податків покладено обов`язок щодо реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк встановлений податковим законодавством, а саме для податкових накладних складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, а для податкових накладних складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Порушення вказаних строків реєстрації податкових накладних свідчить про наявність порушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в залежності від терміну такого порушення, що передбачено пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.
Так, позивачем визнається, що реєстрацію податкових накладних проведено з порушенням встановленого строку.
Позивач зазначив у позові, що основним контрагентом позивача з моменту початку його діяльності було Публічне акціонерне товариство «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», з яким укладено договір поставки нафтопродуктів від 27.01.2022 № 40/2/2118, відповідно до умов якого ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта» зобов`язалось передавати у власність, ТОВ «ПЕТРОМОБІЛ» нафтопродукти, а ТОВ «ПЕТРОМОБІЛ» зобов`язалось прийняти та оплатити їх вартість.
В період з лютого 2022 року по квітень 2022 року ТОВ «ПЕТРОМОБІЛ» придбало у ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта» нафтопродукти на загальну суму 20 310 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5 від 22.02.2022 на суму 1 690 000, 00 грн., № 3 від 23.02.2022 на суму 2 366 000, 00 грн., № 1 від 23.02.2022 на суму 3 655 000, 00 грн. № 2 від 23.02.2022 на суму 9 800 000, 00 грн., № 14 від 22.03 2022 на суму 55 000, 00 грн., № 31 від 07.04.2022 на суму 1 384 000, 00 грн., № 44 від 15.04.2022 на суму 1 360 000, 00 грн.
Таким чином, ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта», здійснивши продаж нафтопродуктів, повинно було зареєструвати податкові накладні, а ТОВ «ПЕТРОМОБІЛ» отримало б податковий ліміт на суму 3101612,15 грн., та в свою чергу мало б змогу зареєструвати податкові накладні на загальну суму 1630482,54 грн., несвоєчасна реєстрація яких оскаржується в даному позові.
Однак, листом від 14.07.2022 № 79/342 «Щодо документального оформлення та податкового обліку господарських операцій» ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта» повідомило, що внаслідок неодноразових ракетних обстрілів підприємства відсутня можливість своєчасно виконати свої податкові зобов`язання щодо реєстрації податкових та акцизних накладних у відповідних реєстрах. Всі податкові та акцизні накладні будуть зареєстровані ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта» протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні відповідно з пунктами 69.1, 69.4 підрозділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.
З урахуванням листа ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта» від 14.07.2022 № 79/342, листом від 26.07.2022 № 2607/2022 позивач повідомив своїх покупців про те, що всі податкові та акцизні накладні будуть зареєстровані ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта» протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні відповідно з пунктами 69.1, 69.4 підрозділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України, а також гарантував своїм покупцям невідкладну реєстрацію податкових та акцизних накладних після реєстрації зазначених документів постачальником ПАТ «ТФПНК «Укртатнафта».
З витягу щодо суми податку, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №15197433 вбачається, що ТОВ «ПЕТРОМОБІЛ» станом на 15.07.2022 не мало податкового ліміту для реєстрації податкових накладних.
Суд зазначає, що згідно з п.п.69.18. п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного, надзвичайного тану на території України, з метою захисту прав платників, збереження та захисту даних надання електронних сервісів та приймання електронних документів від платників податків здійснюються у робочі дні з 8 години до 18 години.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 23 липня 2019 року у справі №620/3609/18, від 14 серпня 2018 року у справі №803/1583/17, від 30 січня 2018 року у справі № 815/2745/17, №816/390/17 від 2 липня 2019 року у справі № 2340/3802/18, від 20 серпня 2019 року у справі № 1640/3125/18) вчинення платником податків всіх залежних від нього дій для своєчасної реєстрації податкової накладної, яка не відбулась внаслідок протиправної поведінки суб`єкта владних повноважень, від якого залежало забезпечення можливості належним чином виконати цей обов`язок, унеможливлює притягнення такого платника податків до відповідальності.
У постановах від 3 квітня 2020 року (справа №160/5380/19), від 10 червня 2019 року (справа №802/1825/16-а) та від 12 липня 2019 року (справа №0940/1600/18) Верховний Суд вказав, що у процедурі внесення інформації (відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування) до ЄРПН є дві окремі стадії: 1) надання платником податку на додану вартість податкової накладної (розрахунку коригування); 2) прийняття/неприйняття податкової накладної (розрахунку коригування) та внесення відомостей щодо неї (нього) безпосередньо до ЄРПН. Перша із цих стадій залежить від платника податку на додану вартість і є результатом його дій, тоді як друга - це результат виконання роботи програмного забезпечення, що контролюється ДПС, та/або безпосередніх дій працівників ДПС, на яку (які) платник податку не має впливу.
Встановлена нормою пункту 120-1.1статті 120-1 ПК України відповідальність платника податку на додану вартість за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН, у вигляді накладення штрафу може застосовуватися в разі якщо платник податку не надав (не надіслав) податкову накладну (розрахунок коригування) ДПС у строк, встановлений цією статтею.
Проте, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано відповідні протоколи руху податкових накладних, скріншотів реєстру платежів, квитанцій, в матеріалах справи відсутні.
При розгляді справ щодо накладення податковими органами штрафних санкцій на платника податків суд повинен встановити наявність чи відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 30 січня 2018 року по справі № 815/2745/17, від 26 червня 2018 року по справі №808/2127/17, від 03 травня 2018 року по справі № 818/1070/17, платник податків може нести відповідальність за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних лише якщо така несвоєчасна реєстрація зумовлена його винними діями.
Суд звертає увагу, що в постанові від 14 лютого 2019 року по справі №809/1040/17 Верховний Суд встановив, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У свою чергу позивачем не доведено суду належними засобами доказування неможливості зареєструвати спірні ПН у строк, встановлений ПК України, що свідчить про відсутність вини з боку відповідача.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст.2 КАС України).
Суд враховує практику Європейського Суду щодо застосування принципу пропорційності втручання в право на мирне володіння майном та дотримання справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та захистом основоположних прав особи.
Викладене свідчить по те, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем з дотримання вищевказаних критеріїв, тому є правомірним та не підлягає скасуванню.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
До того ж суд звертає увагу, що статтями 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В даному випадку позивач, не надавши суду докази, а саме відповідні протоколи руху спірних ПН, скріншотів реєстру платежів, квитанцій, не підтвердив вчинення усіх залежних від нього дії. Тоді як відповідач у відповідності до вимог частини другої статті 77 КАС України довів правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко