Справа № 160/7899/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2023 року Справа № 160/7899/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року (з 05.1979 - 09.1987 року - Криворізький монтажно-заготівельний завод №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж»; з 10.1987 - 03.1993 року Криворізький завод металоконструкцій Державного виробничого об`єднання «Укрстальконструкція») за Списком №2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності на посаді електрозварника ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року за Списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести повторний розгляд заяви про призначення пенсії № 149 від 08.04.2010 року, з урахуванням стажу по Списку № 1 та Списку № 2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.04.2010 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1. Проте, відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного загального стажу та неможливістю підтвердити згідно законодавства стажу по Списку №2.
Позивач вважає, таку відмову безпідставною оскільки у нього є всі правові підстави для призначення пільгової пенсії, що підтверджується трудовою книжкою та уточнюючими довідками.
Ухвалою суду від 20.04.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
18.05.2023р. представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачу правомірно було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного загального та пільгового стажу, оскільки періоди роботи з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року не зараховані до пільгового стажу. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 18 років 05 місяців 04 дні, з них пільговий стаж роботи по Списку №1 2 роки 10 днів, а отже право на призначення пенсії за віком по Списку №1 відсутнє.
Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень та згідно з діючим законодавством.
Ухвалою суду від 19.06.2023 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: довідку від 22.01.2004 року про підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №2, яка видана КП ДП «Дніпросантехмонтаж» за періоди з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року на посаді електрозварника 3 розряду; довідку від 09.07.2004 року №99 про підтвердження пільгового стажу роботи за Списком №1, яка видана ТОВ «Укрелектрочормет» за період з 23.04.1990 року по16.10.1995 року на посаді електрозварника ручного зварювання; інформацію архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 14.10.2010 року №922/886-Л; заяву про призначення пенсії на пільгових умовах від 08.04.2010 року.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08.04.2010 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №3926-731/Н-01/5-0400/21 від 09.02.2021 року переглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 №149 від 08.04.2010 року та зазначено, що позивачем до пенсійного органу були надані довідки про підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №1 від 09.07.2004 року №99, виданої ТОВ «Укрелектрочормет», згідно якої ОСОБА_1 працювала електрозварником ручного зварювання з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року; про підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №2 від 22.01.2004 року, виданої КП ДП «Дніпросантехмонтаж», згідно якої ОСОБА_1 працювала електрозварником 3-го розряду.
На час подання заяви про призначення пенсії провести перевірку довідки про підтвердження пільгового стажу роботи по Списку №2, виданої КП ДП «Дніпросантехмонтаж» не було можливості, так як згідно листа архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 14.10.2010 року № 922/886-1 документи на зберігання до архівного відділу не надходили.
Згідно наданих документів станом на 08.04.2010 року страховий стаж ОСОБА_1 складав 18 років 5 місяців 4 дні, з них пільговий стаж роботи по Списку №l -2 роки 10 днів.
Враховуючи відсутність загального стажу та неможливість підтвердження згідно законодавства стажу по Списку №2 підстав для призначення пенсії станом на 08.04.2010 року немає.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Так, згідно п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Крім того, відповідно до п. 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.10.1978, з якої вбачається, що з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року позивач працював у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» на посаді електрозварника ручного зварювання; з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року позивач працював у ТОВ «Укрелектрочормет» на посаді електрозварника ручного зварювання.
Крім того, згідно довідки від 22.01.2004 року, виданої КП ДП «Дніпросантехмонтаж» ОСОБА_1 з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року працювала на посаді електрозварника 3 разряду, яка відноситься до Списку №2.
Також, довідкою №99 від 09.07.2004 року, виданої ТОВ «Укрелектрочормет» підтверджується, що ОСОБА_1 з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року працювала у ТОВ «Укрелектрочормет» на посаді електрозварника ручного зварювання, яка відноситься до Списку №1.
Суд звертає увагу, що підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії позивачу стало те, що у пенсійного органу не було можливості перевірити довідку від 22.01.2004 року, видану КП ДП «Дніпросантехмонтаж», оскільки згідно листа архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 14.10.2010 року № 922/886-1 документи КП ДП «Дніпросантехмонтаж» на зберігання до архівного відділу не надходили.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
На підставі п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно норм п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Водночас, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачами своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу. Відповідач відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з підстав непідтвердження наявності у нього достатнього стажу роботи, будь-яких додаткових документів від нього не вимагав, жодних дій по їх самостійному отриманню не вчиняв.
З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком Управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
При цьому, суд акцентує, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних.
Суд наголошує, що позивач не може бути позбавлений свого права на зарахування до стажу вказаних періодів роботи через невідповідність довідки чи відсутністю необхідних відомостей у зв`язку з ліквідацією підприємства, тобто у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не може вплинути. Окрім того, у позивача відсутня будь-яка можливість в інший спосіб підтвердити вказаний стаж роботи. Зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для призначення пенсії дії та надав усі необхідні для цього документи.
Суд зазначає, що дії відповідача щодо незарахування періодів роботи позивача з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» до стажу позивача по Списку №2 та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ «Укрелектрочормет» до стажу позивача по Списку №1 є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
На підставі вищевикладеного, суд, з урахуванням норми ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» до загального та пільгового стажу по Списку №2 та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ «Укрелектрочормет» до загального та пільгового стажу по Списку №1.
У зв`язку з тим, що відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» до загального та пільгового стажу по Списку №2 та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ «Укрелектрочормет» до загального та пільгового стажу по Списку №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи позивача з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» до загального та пільгового стажу по Списку №2 та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ «Укрелектрочормет» до загального та пільгового стажу по Списку №1 та зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 08.04.2010 року, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про пропущення позивачем строку звернення до суду, оскільки позивач із заявою про призначення пенсії за віком звернувся 08.04.2010 року та був повідомлений про відсутність стажу для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 1 у 2010 році.
Суд не погоджується із таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За загальним правилом, встановленим частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до особи.
При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у справах стосовно відмови у призначенні пенсії слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та наслідки у вигляді повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (права на призначення пенсії за віком), легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави.
Відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, виходячи із змісту конституційного права на соціальних захист зазначені відносини є триваючими, оскільки право на пенсію гарантується державою, є довічним і не може бути обмеженим неправомірними діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Тобто відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком.
Лише розгляд справи по суті і з`ясування, зокрема, питання наявності у позивача загального та пільгового стажу, дозволить суду оцінити правомірність дій відповідача щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також визначити момент, з якого позивач дійсно має право на призначення такої пенсії.
Таким чином, суд дійшов висновку про непропущення позивачем строку звернення до суду із цим позовом.
Наведене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постанові від 18.02.2020р. у справі № 1840/3344/18.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 20.04.2023 року.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» до загального та пільгового стажу по Списку №2 та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ «Укрелектрочормет» до загального та пільгового стажу по Списку №1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 09.11.1978 року по 01.03.1979 року та з 07.12.1981 року по 16.01.1990 року у Криворізькому монтажно-заготівельному заводі №2 тресту «Дніпрометалургмонтаж» до загального та пільгового стажу по Списку №2 та з 23.04.1990 року по 16.10.1995 року у ТОВ «Укрелектрочормет» до загального та пільгового стажу по Списку №1.
Зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 08.04.2010 року, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 01.08.2023 року.

Суддя І.О. Лозицька