Справа № 727/6018/23
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/6018/23
Провадження № 2-а/727/64/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря - Макогон А. А.,

за участю представника позивача - Бандруовського Б.П.,

за участю представників відповідача - Верешко І.В., Волковської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВП №2 (м. Хотин) Дністровського ВП ГУНП в Чернівецькій області рядового поліції Квочинського Захара Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

Установив:

Описова частина

Зміст позовних вимог

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ВП №2 (м. Хотин) Дністровського ВП ГУНП в Чернівецькій області рядового поліції Квочинського Захара Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 31.05.2023 року о 19 год. 04 хв. поліцейський відділення №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області рядовий поліції Квочинський З. В. виніс постанову серії ЕНА № 1004892 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до викладеного в постанові вбачається, що 31.05.2023 року о 18 год. 49 хв. в с. Мамалига, на вул. 70 років Жовтня, 4, Дністровського району водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , керував транспортним засобом марки ВАЗ-21070, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. в. ПДР- порушення права користування ремнями безпеки, за що має понести адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, у виді сплати штрафу 510 грн.

Ознайомившись з постановою серії ЕНА № 1004892 від 31.05.2023 року, уважає, що вона є незаконною та необґрунтованою, викладені в ній обставини не відповідають дійсності, а тому винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з п. 2 розділу 4 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015р. №1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП. Також п. 5 даного розділу Інструкції передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення за наявності технічної можливості складається в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне

правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Уповноваженою особою під час розгляду справи не було надано ОСОБА_1 для ознайомлення докази його провини, а також не було залучено адвоката та перекладача, чим було порушено його Конституційні права на захист.

Крім цього, на місці події на той час перебувало багато людей, які могли б підтвердити чи спростувати порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, однак поліцейськими, на яких покладається обов`язок збирання доказів, не опитано жодного свідка чи очевидця події.

Відповідно до пояснення ОСОБА_1 вбачається, що він не порушував правила дорожнього руху, які йому інкриміновано, оскільки керував автомобілем будучи пристебнутим паском безпеки, зупинився біля магазину в с. Мамалига, вийшов з салону автомобіля, після чого з попутного напрямку над`їхав службовий автомобіль поліції і в розмові поліцейський нічого іншого не міг надумати для підстав складення постанови та надати керівництву показник в роботі як запідозрити його в керуванні транспортним засобом будучи не пристебнутим паском безпеки.

З огляду на вказане вважає, що уповноважена особа ОСОБА_3 не повно та не об`єктивно підійшов до розгляду справи, прийняв необґрунтоване та помилкове рішення в тому, що виніс постанову серії ЕНА № 1004892 від 31.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а тому дана постанова підлягає скасуванню.

Такі незаконні дії поліцейського Квочинського З. В. призвели до порушення прав та інтересів ОСОБА_1 , його честі і гідності, чим спричинено йому моральне страждання діями правоохоронних органів та змушений докладати значних зусиль з метою доведення порушення своїх Конституційних прав та відновлення самоповаги.

Відтак уважає, що вище вказана постанова про адміністративне правопорушення була складена незаконно, безпідставно та із грубими порушеннями вимог законодавства. Не погоджуючись із вище зазначеними фактами, уважає, що має повне право на подання даного адміністративного позову.

Таким чином, внаслідок протиправних дій відносно ОСОБА_1 поліцейський Квочинський З. В. безпідставно та незаконно склав відносно ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи складає 5000,00 (п`ять тисяч) грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, позивач просив суд визнати дії поліцейського відділення №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області рядового поліції Квочинського З. В. щодо винесення постанови серії ЕНА № 1004892 від 31.05.2023 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 незаконними та визнати постанову ЕНА № 1004892 від 31.05.2023 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити, стягнути з Відповідачів понесені по справі судові витрати.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 уважає постанову серії ЕНА № 1004006 від 27 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, протиправною, у зв`язку з чим просить її скасувати.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

28.06.2023 суддя своєю ухвалою прийняла та відкрила провадження у справі № 727/6018/23 та призначила справу до розгляду.

18.07.2023 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ознайомившись із змістом та вимогами адміністративного позову категорично не погоджується з вимогами громадянина ОСОБА_1 (далі - Позивач), уважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Просили суд в задоволенні позовних вимог громадянина ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

ГУНП вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є необгрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розділ І. Обставини справи.

1.31.05.2023 о 18 год. 49 хв. поліцейським СРПП ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області Квочинським З.В., керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону, було зупинено автомобіль марки «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій, якого в с. Мамалига, керував транспортним засобом із порушенням вимог п.п. В) п. 2.3. ПДР, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаній, засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватись ними.

2.Під час з`ясування обставин вчиненого адміністративного правопорушення, поліцейськими було встановлено, що водієм транспортного засобу, який порушив ПДР, являється Позивач, тому на підставі зазначеного, було винесено оскаржувану постанову від 31.05.2023 серії ЕНА № 1004892, якою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП (Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами).

Розділ II. Щодо законності винесення постанови.

1.Згідно з чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

2.Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

3.Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

4.Частиною 2 статті 222 КУпАП зазначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції , які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

5.Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Наиіональної поліиії та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

6.Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

7.Згідно з положеннями п. 1 та 2 Розділу 111 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п 'ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

8.Відповідно до ч. 5 ст. 285 КУпАП, у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

9.Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висипається особі, щодо якої її винесено.

10.Так, встановивши факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, останньому було роз`яснено про його права як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України (особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом), а також положення ст. 268 КУпАП, в тому числі і право на захист.

11.Про роз`яснення вищевказаних норм свідчать відеозаписи з боді камер поліцейських, які додаються до матеріалів справи.

12.Відповідно до ст. 284 КУпАП було винесено оскаржувану постанову від 31.05.2023 серії ЕНА № 1004892 про накладення про накладення на Позивача адміністративного стягнення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка містила відомості передбачені ст. 283 цього Кодексу

13.Отже, розглянувши повно і всебічно всі обставини справи, встановивши в діях Позивача ознаки адміністративного правопорушення, поліцейським було законно та обґрунтовано винесено постанову про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Розділ III. Щодо безпідставних доводів представника Позивача.

1.Представник Позивача стверджує про те, що нібито під час розгляду справи поліцейським Позивачеві не було надано для ознайомлення докази його провини, а також не було залучено адвоката та перекладача

1.2.Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

1.3.Так, на відео № МОVА0102 з боді камери поліцейського чітко видно і чути як під час розгляду справи (відеозапис з 0:02:30 хв.) поліцейський роз`яснює Позивачеві права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, в тому числі і право на захист (відео додається).

Також, на 0:04:34 вказаного відеозапису зафіксовано, як на запитання поліцейського чи потрібний Позивачеві перекладач, та чи володіє він мовою, якою ведеться провадження, Позивач впевнено стверджує, що перекладач йому не потрібен і мовою володіє.

1.4.Аналіз положень ст. 268 КУпАП свідчить про наявність у Позивача, який притягається до адміністративної відповідальності, права користуватись правовою допомогою, користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, однак будь-якого волевиявлення на реалізацію такого права Позивачем заявлено не було і доказів про інше не надано.

1.5.Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного суду, які викладені у постанові від 14.03.2018 року по справі № 760/2846/17.

1.6.Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, тому виправдувальні твердження Позивача без пред`явлення належних та допустимих доказів - є надуманими та безпідставним посиланням.

1.7.Поряд з цим на відео № МОVА0102 (відеозапис з 0:09:45 хв.) та № МОVА0102 (відеозапис з 0:01:25 хв.) з боді камери поліцейського чітко видно і чути як Позивач до когось телефонує та повідомляє поліцейському, що до нього має передзвонити адвокат та порадити як діяти далі (відео додаються).

1.8.Також, на відео № МОVА0102 (відеозапис з 0:05:10 хв.) з боді камери поліцейського чітко видно і чути як дружина Позивача повідомляє, що у них є власний адвокат, послугами якого вони користуються, що тільки підтверджує той фак, що Позивач скористався юридичною допомогою адвоката.

2.Представник Позивача також стверджує, що нібито адміністративне правопорушення не вчиняв, правил користування ременями безпеки не порушував, а також відсутні будь-які докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

2.1. Однак, на відео № 10-08-36 з відео реєстратора, який знаходився у патрульній машині (відеозапис з 0:01:02 хв.), видно, що перед зупинкою Позивач не був пристебнутий ременями безпеки, а також перед виходом з автомобіля будь-яких дій, щоб їх відстебнути, він не вчиняв

3.Отже, підсумовуючи все вищевикладене, вважаємо, що міркування та аргументи Позивача, викладені у позовній заяві є безпідставними та такими, що не відповідають обставинам справи, а тому підлягають відхиленню.

Розділ IV. Щодо витрат на правничу допомогу.

1.Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

2.Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3.Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4.Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

6.У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

7.Обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

8.При визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19).

9.Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

10.Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).

11.Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

12.На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, представником Позивача до суду не надано будь-яких підтверджуючих документів (договору про надання правової допомоги, звіт про надані послуги та квитанції про сплату Позивачем 5000 грн.).

13.Також, слід звернути увагу, що позовна заява викладена на небагатьох аркушах, зміст якої в переважній більшості складається із загальних норм Кодексу адміністративного судочинства України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, копіювання яких не потребує великого інтелектуального навантаження та витрачання часу, а також, до позову надана незначна кількість копій документів.

14.Позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесено до складних справ.

15.Предметом даної справи є оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень, що за визначенням КАС України є справою незначної складності, справи такого предмету є шаблонними та не потребують глибокого аналізу судової практики, що також не було взято до уваги судом першої інстанції.

16.Таким чином, враховуючи вищевикладене, сума понесених Позивачем витрат на професійну правничу допомогу не підтверджена будь-якими належними та допустимими доказами, а також є неспівмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), ціною позову, а тому відсутні підстави для стягнення на користь Позивача витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представлений адвокатом Бандуровським Б.П.

В судовому засіданні представник позивача Бандуровський Б.П. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача Верешко І.В., Волковська Н.В. підтримали відзив та просили відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1004892 від 31 травня 2023 року, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номер НОМЕР_2 , 31.05.2023 о 18 годині 49 хвилини у с. Мамалига по вул. 40 років Жовтня, 4, керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, що є порушенням ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Прийняте по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1004892 від 31 травня 2023 року, протиправною, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Позивач не погоджуючись з обставинами, викладеними в постанові серії ЕНА № 1004892 від 31 травня 2023 року, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення, скористався своїм правом і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1004892 від 31 травня 2023 року, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070, державний номер НОМЕР_2 , 31.05.2023 о 18 годині 49 хвилини у с. Мамалига по вул. 40 років Жовтня, 4, керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 в ПДР України, що є порушенням ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.3 в. Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

З п. 7 постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї надано відео з бодікамери б/н та відореєстраторів.

Відповідачем суду був наданий суду відеозапис з нагрудної камери інспектора УПП та відореєстраторів, у зв`язку з чим суд приймає даний відеозапис як належний та допустимий доказ.

Судом встановлено, що на підтвердження факту порушення позивачем п. 2.3в ПДР України, відповідачем надано відеозапис нагрудної камери та відореєстраторів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.05.2023 о 18 годині 49 хвилини у АДРЕСА_2 , керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки, втім факту того, що він не був пристебнутий ременем безпеки, на відео не зафіксовано.

Отже, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, що ОСОБА_1 , 31.05.2023 о 18 годині 49 хвилини у АДРЕСА_2 , керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, а отже, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне правопорушення, допущене позивачем, не підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. ч. 5 ст. 121 КУпАП не відповідає вимогам Закону.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій поліцейського відділення №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області рядового поліції Квочинського З. В. щодо винесення постанови серії ЕНА № 1004892 від 31.05.2023 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 незаконними.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання дій поліцейського відділення №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області рядового поліції Квочинського З. В. щодо винесення постанови серії ЕНА № 1004892 від 31.05.2023 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 незаконними, задоволенню не підлягають.

Щодо посилань позивача на порушення його прав та незалучення під час розгляду справи захисника та перекладача, суд зазначає наступне.

Твердження позивача про те, що йому не було забезпечено реалізацію його права на отримання правової допомоги та перекладача, суд оцінює критично, оскільки така позиція ґрунтується виключно на помилковому трактуванні положень ст. 268 КУпАП, оскільки позивач безпідставно ототожнює своє право на отримання правової допомоги та перекладача з обов`язком відповідача забезпечити йому участь/консультацію такого адвоката та перекладача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Судовою колегією враховується, що санкція ч. 5 ст. 121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, а тому подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Водночас, суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією № 9308-0416-7848-9775 від 08.06.2023, позивачем по справі було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову до суду в сумі 536,80 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 536,80 грн.

Щодо вимог про стягнення правової допомоги, то суд зазначає, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження сплати правової допомоги в розмірі 5000 гривен, у зв`язку з чим витрати на правову допомогу стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського ВП №2 (м. Хотин) Дністровського ВП ГУНП в Чернівецькій області рядового поліції Квочинського Захара Вікторовича, Квочинського Захара Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованої не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1004892 від 31 травня 2023 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер невідомо, паспорт НОМЕР_3 .

Відповідач: поліцейський ВП №2 (м. Хотин) Дністровського ВП ГУНП в Чернівецькій області рядовий поліції Квочинський Захар Вікторович Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, місце роботи за адресою: вул. Головна, буд. 24, м. Чернівці, 58000, Україна, .

Представник відповідача: Верешко Ігор Вікторович, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГУНП в Чернівецькій області, місце знаходження: буд. 24, вул. Головна, м. Чернівці, 40109079.

Представник відповідача: Волоковська Наталія Віталіївна, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГУНП в Чернівецькій області, місце знаходження: буд. 24, вул. Головна, м. Чернівці, 40109079.

Повний текст судового рішення складено 01.08.2023.

Суддя Ю. О. Калмикова