Справа № 454/1836/23
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/1836/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю.

за участю секретаря: Кочмар Н.-Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Свої вимоги мотивує наступним.

06.04.2023р. інспектором Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області Мандрик Б.М. винесено постанову ЕАС №6788550 від 06.04.2023 року про накладення адміністративного відносно ОСОБА_1 та притягнуто його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та застосовано до позивача штраф у розмірі 20400,00 грн.

При винесенні постави відповідач суть правопорушення мотивував тим, що позивач 06.04.2023р. о 11 год. 44 хв., на дорозі Київ-Харків-Довжанський, 545км, 100м., керував автотранспортним засобом OPEL ASTRA, д.р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Червоноградським судом Львівської області, чим порушив п.2.1.а. Правил ДР.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки жодних доказів про те, що позивач порушив ч.4 ст.126 КУпАП немає.

Також, при розгляді адміністративної справи не складено протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, в оскаржуваній постанові не міститься відомостей про технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис порушення, в матеріалах справи відсутні докази, що саме він, як водій, керував транспортним засобом і був зупинений працівниками поліції в процесі руху, відсутній безперервний відеозапис, не зазначений в постанові як доказ, що долучений до адміністративної справи, відсутні жодні докази його вини.

Представник відповідача Управління Патрульної поліції у Харківській області надав відзив на позовну заяву.

Свої заперечення мотивує наступним.

Поліцейським при виневенні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача було встановлено, що постановою Червоноградського міського суду від 28.12.2022р. ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто штраф в розмірі 17 000грн. Дане рішення набрало законної сили 08.01.2023 року

Тобто на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, поліцейський Мандрик Б.М. дійшов правомірного висновку про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу 20400грн.

Крім цього, зазначає, що обставини керування позивачем транспортним засобом OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується відеозаписом зі службового відеореєстратора поліцейського.

Разом з цим, зазначає, що поліцейський зробив вірний висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і тому просить позовну заяву залишити без задоволення.

Представник позивача адвокат Чернявський Р.І. задав заяву, в якій вказав, що на відеозаписі зі службового відеореєстратора поліцейського не можливо встановити, що саме позивач був зупинений, не видно державного номерного знаку автомобіля та на відео відсутній звук.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України), на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Постановою поліцейського Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області Мандрик Б.М. винесено постанову ЕАС №6788550 від 06.04.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, притягнуто позивача, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400грн.

Відповідно до вказаної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було те, що позивач керував автотранспортним засобом OPEL ASTRA, д.р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Червоноградським судом Львівської області, чим порушив п.2.1.а. Правил ДР.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1«а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 відповідачем було надано тільки диск із записом із відеореєстратора від 06.04.2023 року про фіксацію розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, не надавши будь-яких інших матеріалів із вищевказаного приводу.

Із дослідженого відеозапису чітко не вбачається, що саме позивач, дійсно, керував транспортним засобом марки OPEL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Також, з даного відеозапису не можливо встановити державного номерного знаку автомобіля OPEL ASTRA.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , дійсно, Червоноградським міським судом, Львівської області, як зазначено в оскаржуваній постанові, позбавлено права керування транспортним засобом.

Разом з цим, позбавлення спеціального права, наданого громадянинові, зокрема права керування транспортними засобами, в силу п. 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП є одним із видів адміністративних стягнень, яке застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (ст. 30 КУпАП).

Згідно ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Обов`язковість постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Порядок виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення про позбавлення спеціального права визначений Главою 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317-1 КУпАП).

Вказана норма кореспондує вимогам Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону).

Як було встановлено в ході судового розгляду, на момент складення постанови, посвідчення водія знаходилося у позивача.

Оскільки позивачу не було відомо про наявність рішення про позбавлення його права керування транспортним засобом, відповідно, посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції він не здав.

Наведені обставини дають підстави для висновку про відсутність умислу в позивача щодо ухилення від виконання рішення суду про позбавлення його права керування транспортним засобом, при тому, що суб`єктивною стороною вказаного правопорушення є вина у формі прямого умислу, тобто правопорушення могло бути вчинене лише з прямим умислом.

Таким чином, зважаючи на те, що для адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, за якою позивача притягнуто до відповідальності постановою, яка оскаржується в даній справі, характерною є умисна форма вини, тобто, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом 06.04 2023 року об 11.36 год., знав, що він позбавлений судом права керувати транспортним засобом в судовому засіданні не здобуто.

Обов`язок органу (посадової особи) з`ясувати усі обставини справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко визначений ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає, що вина позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом. У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Частина 3 ст. 286 КАС України передбачає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Додатково слід зазначити, що у постанові від 17.03.2020 по справі №482/83/17 Верховний Суд вказав, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вказана постанова від 06.04.2023року не може залишатись чинною та підлягає скасуванню.

Разом з цим, статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1ст.139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вказані витрати повністю підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: квитанцією від 26.04.2023 року з якої відомо про сплату ОСОБА_1 судового збору за подачу позову в сумі 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 19, 77, 241-245, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити .

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАС №6788550 від 06.04.2023 року винесену інспектор капітан поліції Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області Мандрик Богдан Михайлович про накладення на ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400грн.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 126 КпАП України відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Л. Ю. Фарина