Справа № 420/10894/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області, Любашівського сектору Головного управління ДМС України про визнання факту, визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд визнати факт порушення прав людини з боку Керівника (Завідувача) Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області Олександра Вікторовича Щербатого, що виражається у відмові в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , визнати протиправну відмову Керівника (Завідувача) Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області Олександра Вікторовича Щербатого в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 та зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області - організувати роботу з оформлення та видачі, а також територіальний підрозділ - Любашівський РС ГУДМС України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , виписаного від руки згідно [Українського Правопису, § 49. Власні імена людей, міфологічних осіб, клички тварин 1. З великої букви пишемо власні імена людей, по батькові, прізвища, псевдоніми, прізвиська...]; зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області вилучити із архіву заяву-анкету №275730 та всю інформацію стосовно ОСОБА_1 / ОСОБА_3 із Єдиного державного демографічного реєстру, про що скласти акт та повідомити ОСОБА_2 особисто у письмовій формі. Суму витрат на судовий збір стягнути з Відповідача 1 Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області на користь Позивача в повній мірі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що звернулася до відповідача з заявою-вимогою про обмін оформленого на її ім`я паспорта громадянина України у формі ID-картки, не маючи наміру бути документованою паспортом громадянина України із засобами Єдиного Державного демографічного реєстру у формі ID-картки через свої переконання. Однак, у письмовій відповіді від Любашівського сектору Головного управління ДМС України їй відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки.

При цьому позивачка нещодавно дізналася, що в структурі номерів штрих-коду системи EAN-13 міститься число « 666», тобто символіка, яка ображає почуття православних віруючих, до яких позивачка і відноситься. Неприйнятним для позивачки є і сам факт зміни імені на номер-ідентифіктор. Таким чином, грубо порушується право позивачки на ім`я, встановлене ст. 28 ЦКУ.

На момент звернення до Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області вперше (27.12.2016), я не володіла в достатній мірі інформацією стосовно так званого Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», також наслідків, які наступають після підписання заяви-анкети. З боку ОСОБА_4 не було проявлено жодних спроб, стосовно надання вичерпної інформації з цього питання. Отже, відбулося підписання документа з нерозкритими в повній мірі умовами «контракту». Позивачці не було запропоновано зробити вибір між ID- карткою та паспортом громадянина України у формі книжечки. Дослідивши дане питання, спостерігається маніпуляція людською свідомістю на дуже високому професійному рівні з боку працівників міграційної служби

Тому позивачка, проявляючи свою волю, відзиває свій підпис на заяві-анкеті № 275730. З цього часу у розпорядника/хранителя заяви-анкети №275730 відсутні законні підстави обертати зазначений документ та передавати третім особам (в тому числі у реєстри) будь-яку інформацію стосовно зазначених даних в заяві-анкеті №275730 та щодо нерозкритих умов «контракту», згоду на які було отримано Любашівським РС ГУ ДМС України в Одеській області.

Ухвалою судді від 06.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

12.06.2023 до суду від ГУ ДМС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що 24.02.2023 до Любашівського секторі звернулася ОСОБА_1 із заявою про обмін, оформлення та видачу паспорта громадянина України без застосування засобів ЄДДР і без присвоєння унікального номера запису в ЄДДР замість паспорта громадянина України у вигляді ID-картки. У відповідь сектор в листі зазначив, що у ДМС та територіальних органів / підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України відповідно до постанови ВРУ від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. Протиправність дій відповідачів у даному випадку відсутня, оскільки на підставі письмової заяви позивачки, за відсутності будь-яких даних особи та за відсутності необхідних документів відповідач позбавлений можливості видати паспорт громадянина України будь-якого зразка. Відповідно, оцінюючи вимоги позивачки про покладення на відповідача обов`язку щодо видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ слід вказати, що оскільки позивачкою не подано всіх необхідних документів, відповідно такий обов`язок у даному випадку відсутній. Отже, враховуючи те, що позивачка не звернулась із відповідною заявою для отримання адміністративної послуги обмін, оформлення та видача паспорта громадянина України та за відсутності необхідних документів (фотокартки, свідоцтва про народження, тощо), то можливо дійти до висновку про відсутність бездіяльності відповідачів щодо не оформления паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_1 , а так само відсутні підстави для зобов`язання відповідачів видати такій паспорт.

14.06.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка звертає увагу суду на те, що позов подано жінкою в правовому статусі людина з кодифікованим записом власного імені у відповідності до статті 28 Закону України «Про засади державної мовної політики», статті 40 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та §49 Українського Правопису затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 437 від 22.05.2019 - а саме ОСОБА_2 . Вважає, що пані ОСОБА_5 навмисно паплюжить українську мову в цей не легкий час для України, а саме зазначила у своєму документі (відзив) позивача всупереч зазначеним вище законам та постанові. Маючи юридичну освіту, пані ОСОБА_5 мала б знати, що подібний запис людини (зазначений представником відповідача) не припустимий без згоди самої людини або вагомих підстав для цього. У відповідності до класифікації правових систем, на території України існує ОСОБА_6 правова сім`я сукупність національних правових систем, які мають загальні закономірності розвитку і подібні ознаки, що склалися на основі римського цивільного права і його пристосування (у поєднанні з канонічним правом, доктринальним правом університетів і місцевих норм-звичаїв) до нових національних умов при домінуванні закону серед інших джерел права. У відповідності до римського права, якщо людина втрачала правовий зв`язок з державою, тобто втрачала громадянство, то в усіх документах її ім`я зазначалось саме в такій послідовності Прізвище Ім`я, тобто мігрант, що й зробила на власний розсуд ОСОБА_5 .

На скільки позивачці відомо, то на сьогодні не існує закону про утворення (організацію) Державної міграційної служби України, а от же ОСОБА_5 посилаючись на постанови КМУ стосовно Державної міграційної служби України, вказує на свою співучасть у скоєні злочину. На сьогодні, відповідно до регламенту, КМУ не наділений повноваженнями утворювати державні органи всупереч [Конституції України], не маючи підставу у вигляді закону. Такі дії спрямовані на повалення конституційного ладу в державі та мають прямо зацікавити СБУ.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та документована паспортом громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 , запис 802, виданий 03.04.2017, дійсний до 03.04.2027, орган, що видав 5138.

24.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Любашівського сектору ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-вимогою, в якому зазначила наступне: «ВИМАГАЮ: Здійснити заміну паспортної ID-картки на паспорт громадянина України у вигляді книжечки!!!».

У заяви наведено правове та фактичне обґрунтування, за яким переконання позивачки, засновані на її вірі, що опираються на релігійні підстави (основи), які мають канонічний статус і відображені в офіційних документах УПЦ, підлягають захисту законами України, зокрема, в судах України.

До заяви додано: 1) власноручно заповнену форму № 1; 2) дві фотокартки розміром 3,5 Х 4,5 см; 3) платіжний документ (квитанція) з відміткою банку про сплату державного мита.

У відповідь листом Любашівський сектор ГУ ДМС України в Одеській області надав відповідь на звернення, згідно з якою Правовідносини щодо порядку видачі паспорта громадянина України регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон); Постановою Кабінету міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302), Наказом МВС України «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» від 06.06.2019 № 456 (далі - наказ № 456).

27.12.2016 позивачка зверталась до Любашівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін паспорта громадянина України у зв`язку з зміною інформації, внесеної до паспорта. Відповідно до наданих документів 27.12.2016 року Любашівським РС сформована заява-анкета № 275730 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

На підставі поданої заяви було оформлено та видано паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , дата видачі - 03.04.2017 терміном дії до 03.04.2027 року.

Стосовно видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року повідомляємо, що відповідно до п. 3 постанови № 302 Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Відповідно до п. 1 Розділу IV наказу № 456 обмін паспорта здійснюється в разі:

1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження;

2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах);

3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних / найменуванні органу / штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Відповідно до п. 2 Розділу IV наказу № 456 обмін паспорта здійснюється в разі:Для обміну паспорта заявник подає:

1) заяву;

2) рішення суду;

3) паспорт, що підлягає обміну;

4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;

5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати;

6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально;

7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);

8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

У разі обміну паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи.

Враховуючи викладене, у випадку наявності підстав для обміну паспорта громадянина України, необхідно звернутись до територіального підрозділу ГУ ДМС в Одеській області за місцем проживання та надати визначений законодавством перелік документів для обміну паспорта громадянина України.

Позивач, зважаючи на те, що з боку керівника Любашівського РС ГУ ДМС України в Одеській області вбачається навмисне, цілеспрямоване утиснення прав людини ОСОБА_2 , що виражається у протиправних діях ОСОБА_7 під прикриттям художнього твору так званого Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», всупереч поняттю Верховенства права, а саме Конституції України, Міжнародним договорам, а також дії Любашівського РС ГУДМС України в Одеській області код, який діє від імені ГУДМС України в Одеській області суперечать принципам державної політики у сферах національної безпеки і оборони України, а саме Закону України «Про національну безпеку України», звернулася до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про громадянство України", документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ затверджено, зокрема, Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503).

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення № 2503, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захист.

Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до підпункту "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями статті 14 Закону № 5492, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок № 302), обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Пунктом 21 Порядку № 302 передбачено, що у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).

Позовні вимоги фактично обґрунтовані бездіяльністю відповідача щодо обміну отриманого позивачкою паспорта громадянина України у формі ID-картки та видачі паспорту громадянина України у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, з мотивів його особистих переконань.

За встановлених судом обставин, 27.12.2016 позивачка зверталась до Любашівського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про обмін паспорта громадянина України у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта. Відповідно до наданих документів 27.12.2016 Любашівським РС сформована заява-анкета № 275730 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

На підставі поданої заяви було оформлено та видано паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , дата видачі 03.04.2017, термін дії до 03.04.2027 року.

Перед оформленням паспорта у формі ID-картки позивачкою заповнено заяву-анкету та надано згоду на обробку її персональних даних.

Суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон №2297-VI), суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Пунктом 2 частини другої статті 15 Закону №2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 4 частини другої статті 15 цього ж Закону передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі набрання законної сили рішення суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Згідно вимог статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (стаття 10 Закону № 5492-VI).

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону № 5492-VI для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Згідно пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 5 статті 21 Закону України № 5492-VI встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Отже, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Судом встановлено, що отриманий ОСОБА_1 03.04.2017 паспорт громадянина України у формі ID-картки оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок її волевиявлення.

Тобто позивач при оформленні ID-картки надала згоду на обробку її персональних даних, що підтверджується заявою-анкетою № 275730 від 27.12.2016.

Саме у зв`язку з поданням ОСОБА_1 відповідної заяви-анкети Любашівським районним сектором ГУ ДМС України в Одеській області оформлено паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_1 від 03.04.2017 терміном дії до 03.04.2027.

Отже, у позивачки є дійсний паспорт громадянина України у вигляді картки. У свою чергу, заява-вимога позивачки містить лише загальні посилання щодо права особи на отримання та користування паспортом у формі книжечки. При цьому, позивачка не вказала на жодну з підстав для обміну паспорта, передбачених Порядком № 302.

Крім того, з аналізу Положення судом встановлено, що чинним законодавством не передбачено можливість обміну паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року.

Відповідно до вимог пункту 6 частини першої статті 6 Закону України від 01.06.2010 №2297 "Про захист персональних даних" (далі - Закон №2297), суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Пунктом 2 частини другої статті 15 цього ж Закону №2297 передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Частина третя статті 10 Закону №5492-VI вказує, що для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Відтак, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Отже, внесення інформації щодо позивачки, наданої нею особисто, до Реєстру та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим, жодним чином не надало права суб`єкту владних повноважень на здійснення будь-яких маніпуляцій з персональними даними.

Крім того, стаття 8 Закону №5492-VI встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

У свою чергу, пунктом 2 частини другої статті 15 Закону №2297 передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню лише у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

В даному конкретному випадку питання щодо припинення правовідносин не стосується спірних правовідносин, оскільки наявний спеціальний закон, який регулює правовідносини, які склались між сторонами, а саме Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", відповідно до якого не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

Відтак, позовна вимога про зобов`язання вилучити усі дані позивача з Єдиного державного демографічного реєстру є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у позовній заяві посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі №806/3265/17.

З цього приводу, суд зазначає, що у постанові від 19.09.2018 у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17 Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 вказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Разом з тим, у вказаній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою позивача здійснити обмін вже отриманого нею паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки.

Таким чином, вказана адміністративна справа не має ознак типової справи, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 в даному випадку застосуванню не підлягають.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДМС України в Одеській області (65014, м Одеса, вул. Преображенська, 44; ), Любашівського сектору Головного управління ДМС України (66502, смт. Любашівка, вул. Володимира Князя, 150) про визнання факту, визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк

.