Справа № 500/3398/23
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3398/23

01 серпня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу періоду роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового (страхового) стажу відповідно до ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 01.01.2023 та провести перерахунок і виплату пенсії з врахуванням вищевказаних періодів роботи та раніше виплачених сум з 01.01.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2023 року під час особистого прийому громадян в Бережанському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач дізналася, що при призначенні пенсії їй до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113.

07 квітня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо повідомлення підстав з яких їй при призначенні пенсії не зараховано спірний період роботи.

На вказане звернення відповідач повідомив позивача, що період роботи в Профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 02.03.1987 по 16.08.1988 не зараховано до її страхового стажу, оскільки дата наказу про прийняття вказана "24.03.1988", що не відповідає даті прийняття на роботу "02.03.1987".

Проте, позивач не погоджується із такими діями відповідача, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 28.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

14.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що у записі про період роботи у профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 02.03.1987 по 15.08.1988 (запис №8 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 ) у даті наказу про прийняття вказано дату "24.03.1988", що не відповідає даті прийняття на роботу "02.03.1987". Інших підтверджуючих документів при зверненні із заявою про призначення пенсії про зазначений період роботи позивач не надала, натомість подала заяву від 29.09.2011 із проханням не враховувати вищевказаний період роботи до страхового стажу.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.09.2011.

07.04.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій вказала, що на особистому прийому громадян в Бережанському сервісному центрі Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області їй стало відомо, що при призначенні пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.03.1987 по 16.08.1988 в Профкомітеті Бережанської ПМК-113. Тому просила повідомити з яких причин їй не зараховано спірний період до страхового стажу та зарахувати його з дати призначення пенсії (арк. справи 17).

За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 28.04.2023 №2626-2631/З-02/8-1900/23 повідомило позивача, що до страхового стажу не зараховано період роботи у Профкомітеті Бережанської ПМК-113 з 02.03.1987 по 15.08.1988 (запис №8 трудової книжки від 12.01.1978 серії НОМЕР_1 ), оскільки дата наказу про прийняття вказана "24.03.1988", що не відповідає даті прийняття на роботу "02.03.1987".

Крім того у даному листі зазначено, що в матеріалах пенсійної справи є подана позивачем заява від 29.09.2011 із проханням не враховувати вищевказаний період роботи до страхового стажу, однак у випадку представлення додаткових документів страховий стаж можливо буде переглянути (арк. справи 18-19).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Як встановлено судом, запис №8 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 12.01.1978 містить неточності, а саме дата наказу №12 "24.03.1988" не відповідає даті прийняття на роботу "02.03.1987" (арк. справи 9 зворот).

Так, на підтвердження наявного трудового стажу за спірний період позивачем додано до позовної заяви копію наказу по Бережанській пересувній механізованій колоні № 113 тресту "Тернопільводбуд" від 06.03.1987 № 18-к, у якому у параграфі 4 зазначено, що ОСОБА_1 звільнили з 02.03.1987 по cт. 36 п. 5 КЗпП УРСР по переводу в Профкомітет Бережанської ПМК-113 (арк. справи 15).

Поряд із цим, як слідує із матеріалів справи, при первинному звернені із заявою про призначення пенсії, жодних довідок чи інших документів, крім трудової книжки, про підтвердження спірного періоду роботи позивач відповідачу не надавала, натомість подала заяву від 29.09.2011 у якій просила не враховувати вказаний період роботи до її страхового стажу.

Крім цього, при повторному зверненні із заявою від 07.04.2023 щодо зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу, будь-яких підтверджуючих документів (в тому числі і тих які надано суду разом з позовною завою), які спростовують сумніви у достовірності запису №8 в її трудовій книжці, позивач пенсійному органу також не надавала.

При цьому, відповідач у листі від 28.04.2023 №2626-2631/З-02/8-1900/23, за наслідками розгляду заяви від 07.04.2023, вказав позивачу, що в разі представлення нею додаткових документів її страховий стаж можливо буде переглянути.

Таким чином, судом не встановлено в діях пенсійного органу ознак протиправності як саном на час призначення пенсії у 2011 році, так і станом на час звернення із заявою від 07.04.2023. Докази які на думку позивача підтверджують її спірний страховий стаж подано лише до суду. Натомість, такі докази ні станом на час первісного звернення за призначенням пенсії в 2011 році, ні при повторному зверненні 07.04.2023, пенсійному органу не подавались.

При цьому, як встановлено судом, при призначенні пенсії позивач подала заяву від 29.09.2011 у якій просила не враховувати вказаний період роботи до її страхового стажу. З часу призначення пенсії будь-які інші докази на підтвердження спірного страхового стажу позивач до відповідача не подавала, в тому числі і ті які подано до суду з позовною заявою.

Таким чином, пенсійний орган був позбавлений можливості врахувати та оцінити вказані докази і прийняти відповідне рішення щодо спірного страхового стажу позивачки.

Натомість, аналіз та оцінка документів щодо підтвердження страхового стажу є повноваженнями пенсійного органу, суд не може їх підміняти, а також надавати оцінку доказам які не були предметом розгляду при прийнятті оскаржених дій і рішень відповідача, а перевіряє лише правомірність таких дій (рішень).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат, які понесені позивачем.

Керуючись статтями 2, 5, 12, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.