Справа № 580/5239/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року справа № 580/5239/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 80 від 13.01.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 80 від 02.02.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 достроково пенсію за віком відповідно до п. 3 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, адже як батько здійснював догляд та виховання своєї дитини-інваліда, покійна дружина, яка була спочатку інвалідом 2, а потім 1 групи, сама потребувала постійної допомоги, а пенсію покійна дружина почала отримувати ще задовго до народження сина-інваліда.

Ухвалою від 30.06.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, залучив до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.07.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов письмовий відзив відповідача на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 (пенсію отримувала з 23.05.2000), у зв`язку із чим зазначено про відсутність права на пенсію батька, яким здійснювалось виховання дитини-інваліда. Крім того зазначено, що питання призначення пенсій належить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду.

24.07.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що мати ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебувала на обліку в Христинівському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду в Черкаській області та отримувала пенсію по інвалідності з 23.05.2000. Представник відповідача-1 зазначає, що відповідно до ст. 10 Закону № 1058, особі яка має право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором, у зв`язку із чим вважає, що у разі якщо мати використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього ж Закону, батько права на призначення дострокової пенсії за віком не має.

Відзив на позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що 05.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за віком, як батько інваліда дитинства, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наслідками розгляду заяви, рішенням від 13.01.2023 № 80 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком з підстав того, що мати ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 (пенсію отримувала з 23.05.2000), у зв`язку із чим зазначено про відсутність права на пенсію батька, яким здійснювалось виховання дитини-інваліда.

27.01.2023 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії за віком, як батько інваліда дитинства, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. У заяві позивач вказав, що його дружина ОСОБА_2 право на достроковий вихід на пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства, не використовувала, оскільки отримувала пенсію як особа з інвалідністю І групи, перехід на інший вид пенсії не здійснювала.

За наслідками розгляду вказаної заяви, рішенням від 02.02.2023 № 80 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком з тих самих підстав, що і Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у рішенні від 13.01.2023 № 80.

Вказані рішення позивач вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV від 09 липня 2003 року (далі Закон № 1058-ІV) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 115 Закону № 1058-ІV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.08.2002 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 .

Згідно медичного висновку від 25.05.2007 (а.с. 104) ОСОБА_3 визнано дитиною -інвалідом з дитинства, якому згідно довідки МСЕК № 2 № 775210 від 28.09.2020 встановлено І групу інвалідності (причина інвалідності інвалідність з дитинства).

Відповідно до витягу з Акту огляду МСЕК від 22.10.1993 (а.с. 18) ОСОБА_2 встановлено ІІ групу інвалідності. В подальшому, згідно виписки до Акта огляду МСЕК серії 12ААА № 872901, 23.10.2017 ОСОБА_2 встановлено І групу інвалідності.

Згідно розпорядження № 110456 від 06.12.2002 ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності з 23.05.2000. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вище встановив суд, спірними рішеннями відповідачі 1 та 2 відмовили позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком з підстав того, що мати ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 (пенсію отримувала з 23.05.2000), у зв`язку із чим зазначено про відсутність права на пенсію батька, яким здійснювалось виховання дитини-інваліда.

Оцінюючи вказані підстави для відмови, суд зазначає, що п. 3 ст. 115 Закону № 1058-ІV визначає право на призначення дострокової пенсії за віком, натомість згідно матеріалів пенсійної справи, що наявна у матеріалах адміністративної справи, ОСОБА_2 призначена з 23.05.2000 пенсія по інвалідності. При цьому жодних доказів призначення ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком згідно п. 3 ст. 115 Закону № 1058-ІV матеріали справи не містять.

З урахуванням зазначеного, доводи відповідачів про те, що ОСОБА_2 використала право на призначення пенсії суд вважає необґрунтованими, оскільки дострокова пенсія за віком згідно п. 3 ст. 115 Закону № 1058-ІV ОСОБА_2 не призначалася.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірних рішень від 13.01.2023 № 80 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та від 02.02.2023 № 80 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, у зв`язку із чим їх належить визнати протиправними та скасувати.

Під час вирішення вимоги позивача про зобов`язання пенсійного органу призначити ОСОБА_1 достроково пенсію за віком відповідно до п. 3 ст. 115 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування суд зазначає таке.

П. 3 ст. 115 Закону № 1058-ІV визначає певні умови для призначення дострокової пенсії за віком батьку дитини з інвалідністю, якими, на переконання суду, є досягнення відповідного віку, наявність відповідного страхового стажу, а також виховання такої дитини батьком до досягнення відповідного віку.

Суд вважає, що позивач досяг віку, необхідного для призначення пенсії згідно п. 3 ст. 115 Закону № 1058-ІV та має необхідний страховий стаж.

Разом з тим, під час прийняття спірних рішень ані відповідач-1, ані відповідач-2 не розглядали таку умову для призначення пенсії за віком, як виховання дитини з інвалідністю батьком до досягнення відповідного віку.

Враховуючи викладене та встановлені обставини, суд вважає, що способом захисту порушеного права позивача у цій частині позовних вимог є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1, 2 та 3 у рівних частинах.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2023 № 80 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.02.2023 № 80 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за результатами розгляду заяви з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 73 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Олександра Борисенка, 7, );

4) відповідач-3 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 31.07.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК