Справа № 462/3702/23
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3702/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Пащук А.І. звернувся 17.05.2023 року до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії БАД № 784523 від 04.05.2023 року про накладення на

ОСОБА_1 адміністратвиного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. В обгрунтування позову представник вказує, що 04.05.2023 року о 13.20 год. у м. Стрий на

вул. Шевченка, 90 інспектором Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області винесено постанову в справі про адміністратвине правопорушення серії БАД № 784523 від 04.05.2023 року із накладенням на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрфу за порушення п. 15.9 е ПДР України, а саме здійснення зупинки на посадковому майданчику. Зазначає, що викладені в оскаржуваній постанові фактичні обставини не відповідають дійсності, оскільки на АДРЕСА_1 є відповідні кишені для паркування транспортних засобів та позивачем було здійснено зупинку у встанволеному для цього місці, проте працівниками поліції було протиправно складено вищезгадану постанову та при цьому не представлено жодних належних та допустимих доказів наявності в діях позивача вини у допущенні порушення ПДР України. Під час складення оскаржуваної постанови поліцейським не внесено до такої жодних відомостей про наявність як додатків будь-яких доказів чи відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото - відеозапис (якщо такий запис здійснювався), відтак враховуючи, що сам факт вчинення правопорушення відповідачем не доведений, як і не доведена вина позивача в інкримінованому правопорушенні, в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Крім того, покликається на порушення поліцейським процесуального порядку розгляду справи, а саме інспектором було проігноровано клопотання позивача про відкладення розгляду справи з метою скористатись правовою допомогою та постанову фактично винесено без розгляду по суті, оскільки інспетором було надано позивачу для ознайомлення та підписання вже винесену постанову. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м Львова від 19.05.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позовну заяву та визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання такого.

Позивач та його представник належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи у судове засідання не з`явились, при цьому, представником позивача - адвокатом Пащуком А.І. подано до суду письмову заяву, в якій розгляд справи просив здійснювати за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задоволити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомлено, відзиву у визначений судом строк не подано, заява про продовження строку для подання відзиву до суду не надходила.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 04 травня 2023 року поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Сихівського РУП ГУНП у Львівській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 784523, згідно якої до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 04.05.2023 року о 13.15 год. на вул. Шевченка, 90 у м. Стрий, керуючи транспортним засобом марки Seat Leon, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив стоянку транспортного засобу в межах дії дорожнього знака НОМЕР_2 . «Пункт зупинки автобуса» на посадковому майданчику, чим порушив вимоги п. 15.9. е Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Стаття 286 КАС України, встановлює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Диспозицією частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 15.9. «е» ПДР України забороняється зупинка ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Позивач ОСОБА_2 , оскаржуючи винесену щодо нього постанову від 04.05.2023 року, заперечує наявність вини в його діях та факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зазначає, що інкримінуючи йому допущення порушення вимог знаку 15.9. е поліцейським не представлено жодних доказів на підтвердження здійснення ним зупинки транспортного засобу саме на посадковому майданчику, а оскаржувана постанова без будь-яких інших доказів є лише викладом даних суб`єктивного сприйняття обставин співробітників поліції, покликається на порушення процесуального порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та спрощений підхід, із порушенням принципу всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, розгляду поліцейськими вказаної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписамист.280 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені судом на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, наголошено на неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою належного повідомлення сторін про перебування на розгляді даної справи, судом неодноразово відкладались судові засідання, відповідачу скеровано також копію позовної заяви разом із доданими матеріалами до неї, роз`яснено порядок та строк подання відзиву на позовну заяву, крім того ухвалою суду про відкриття провадження поруч із роз`ясненням право подання відзиву, роз`яснено також положення ч. 4 ст. 159 КАС України, відповідно до якого неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, в свою чергу, відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, як суб`єкт владних повноважень, в порядку, визначеному ст. 162, 269 КАС України, не подав до суду ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких інших доказів на підтвердження викладених у постановах обставин та спростування викладених позивачем тверджень.

Як вбачається із змісту постанов про адміністративні правопорушення від 02.10.2022 року щодо ОСОБА_2 такі не містять жодних додатків в якості доказів чи покликань на здійснення відеофіксування технічними приладами події вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень 02.10.2023 року, під час судового розгляду справи відповідачем таких теж не представлено, що позбавляє суд можливості перевірити факти щодо дотримання патрульними порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а наявні матеріали справи не містять жодних доказів на спростування, викладених позивачем пояснень.

Верховний Суд у своїй постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначає, що оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.2ст.2 КАС України), суд має констатувати, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху. Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). Наявність лише постанови про притягнення до відповідальності не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням викладеного, при розгляді даної справи суб`єктом владних повноважень, на якого покладено процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не підтверджено недотримання позивачем Правил дорожнього руху України, а відповідно судом факту вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП, з урахуванням, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, не встановлено.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, враховуючи заявлені позовні вимоги та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, відсутність достатніх та належних доказів зі сторони відповідача як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок представлення таких на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, зокрема згідно змісту постанови як додаток до неї зазначено відео з нагрудної бодікамери № 10161, однак відповідачем такого суду, незважаючи на неодноразове відкладення розгляду справи з метою вжиття всіх заходів належного повідомлення учасника справи про розгляд справи, в ході судового розгляду не було пред`явлено, правом відзиву не скористався, відтак суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задоволити, постанову серії БАД № 784523 від 04.05.2023 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із прохальної частини позову позивач окрім понесених витрат на оплату судового збору, також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави . За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом з тим, до матеріалів справи стороною позивача долучено лише витяг з договору № 022001/23 від 20.02.2023 року, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Артема Пащука» та ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 022001/23 від 20.02.2023 року, однак будь-яких належних доказів в обгрунтування заявленої суми понесених на правову допомогу витрат у розмірі 3 000 грн, зокрема детального опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, рахунків щодо здійснення оплати таких витрат до матеріалів позовної заяви не долучено, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні в цій частині позовної вимоги слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, -

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїБАД № 784523 від 04.05.2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь судовий збір у сумі 536,80 гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/3702/23

Суддя Б.М.Гедз