Справа № 620/3601/23
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року Чернігів Справа № 620/3601/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (відповідач 2), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 81 від 02.02.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 з моменту звернення 31.01.2023 у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Контрольно - ревізійного управління в Чернігівській області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок: № 26-17-27/18 від 26.01.2023 та № 26-17-27/19 від 26.01.2023, виданих Північним офісом державної аудиторської служби України.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15.10.2010 внаслідок встановлення другої групи інвалідності їй була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003. З 08.12.2010 за її заявою у зв`язку із звільненням з державної служби її було переведено на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993. З 01.03.2021 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058. У зв`язку з досягненням пенсійного віку (червень 2022) 31.01.2023 звернулася до відповідача із заявою про переведення її на пенсію за віком, призначеної відповідно Закону України №1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України №3723. Зазначає, що на момент звернення мала 33 роки загального страхового стажу, і в тому числі 30 років стажу на державній службі, що підтверджено довідками. Вважає, що має право на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 3723, але відповідачем безпідставно відмовлено у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 залучено в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Відповідачем 1 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області у встановлений строк подано до суду відзив, в якому просить відмовити позивачці у задоволенні позову, вважає позовні вимоги безпідставними, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначає, що перехід на пенсібю за нормами Закону №889 за довідками, які позивачка додала до заяви від 31.01.2013 не передбачений у зв`язку з тим, що позивачці раніше призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723.

Позивачка надіслала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала доводи позовної заяви.

Відповідачем 2 - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області у встановлений строк подано до суду відзив, в якому просить відмовити позивачці у задоволенні позову, та зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку № 622 пенсії жінкам, які досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону №1058 відповідно до статті 37 Закону №3723 призначаються за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889 не призначалася пенсія. Згідно із документами пенсійної справи позивачу призначена пенсія по інвалідності згідно Закону №3723 з 14.10.2010, а з 01.03.2021 її переведено на пенсію за віком згідно Закону №1058, а тому перехід на пенсію державного службовця із встановленням розміру, отриманого до 01.03.2021, є недоцільним, оскільки розмір пенсії буде меншим. Перехід на пенсію за нормами Закону №889 за довідками, які заявниця додала до заяви від 31.01.2023, не передбачений. Отже, підстави для переведення на пенсію за нормами Закону №889 відсутні, оскільки позивачці раніше призначалася пенсія відповідно до Закону №3723.

Позивачка надіслала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала доводи позовної заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 14 жовтня 2010 року позивачці призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723.

З 01 березня 2021 року позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

31 січня 2023 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.12).

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області за принципом екстериторіальності прийняло рішення від 02.02.2023 № 81 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки такий не є доцільним (а.с. 14-15).

Вважаючи відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

До 01.05.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу».

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», в підпункті 1 пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення якого закріплено, що Закон № 3723, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889, втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону № 3723 встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13.02.2019 за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04.04.2018 у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Отже, незважаючи на те, що з 01.05.2016 Закон № 3723 втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених статтею 37 цього Закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.

Як слідує з матеріалів справи позивачка має стаж на посадах державної служби понад 20 років, перед зверненням до пенсійного органу за переведенням на пенсію працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому набула право на пенсію державного службовця, яка і була їй призначена з 14.10.2010, що не заперечується сторонами.

Поряд з цим з 01.03.2021 позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058.

31.01.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачці відмовлено в такому переведенні, оскільки її розмір буде менший.

Оцінюючи вказану підставу для відмови, суд зазначає таке.

14 вересня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затвердив Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Відповідно до пунктів 3, 3-1 цього Порядку:

- право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889 не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723;

- державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону № 3723, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом № 889, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

Суд відзначає, що Порядок № 622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, а тому має відповідати положенням вказаного закону та конкретизувати його положення.

При цьому підзаконний нормативно-правовий акт не може суперечити закону, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Разом з тим, крім умов, визначених пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, Порядок № 622 встановлює додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, а саме: якщо до набрання чинності Законом № 889 не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723.

В той же час ані Закон № 3723, ані Закон № 889 такої умови не містять.

Отже, висновок відповідача 2 про те, що на час набрання чинності Законом № 889 позивачка отримувала пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до вимог Закону № 3723, а тому не має права на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є необґрунтованим.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач2 протиправно відмовили позивачці у переведенні її з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723.

За таких обставин належить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 81 від 02.02.0223 року про відмову у переведенні позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723.

З огляду на це позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16,12.1993 з моменту звернення 31.01.2023 у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Контрольно - ревізійного управління в Чернігівській області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок: № 26-17-27/18 від 26.01.2023 та № 26-17-27/19 від 26.01.2023, виданих Північним офісом державної аудиторської служби України, суд зазначає таке.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області про переведення на пенсію державного службовця позивачка звернулась 31.01.2023.

Отже, ураховуючи те, що із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивачка зверталася до відповідача-2, який відмовив їй у такому переведенні і таку відмову визнано судом протиправною, а також беручи до уваги ту обставину, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернігівській області і саме там обліковується її пенсійна справа, належить зобов`язати відповідача 1 перевести позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Щодо дати, з якої належить зобов`язати відповідача 1 перевести позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд встановив, що із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» до пенсійного органу позивачка 31.01.2023.

Отже, з поданням такої заяви позивачка висловила своє бажання отримувати пенсію з віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Тому, ураховуючи вимоги Закону № 1058, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачка повинна бути переведена з 31.01.2023 року, тобто з дня подання заяви.

Щодо позовних вимог в частині обчислення розміру пенсії державного службовця за віком із врахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії № 26-17-27/18 від 26.01.2023 та № 26-17-27/19 від 26.01.2023, виданих Північним офісом державної аудиторської служби України та здійснення розрахунку пенсії у розмірі 60% заробітної плати, то такі задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки позивачка на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» ще не переведена. Відтак наразі відсутні підстави вважати, що відповідний пенсійний орган обере інший розмір та спосіб розрахунку пенсії, ніж той, який передбачений діючим законодавством.

Беручи до уваги викладене, суд уважає, що позовну вимогу позивачки про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 та ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16,12.1993 з моменту звернення 31.01.2023 у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі - заступника начальника Контрольно - ревізійного управління в Чернігівській області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на підставі довідок: № 26-17-27/18 від 26.01.2023 та № 26-17-27/19 від 26.01.2023, виданих Північним офісом державної аудиторської служби України належить задовольнити частково у такий належний спосіб: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області перевести ОСОБА_1 з 31.01.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 81 від 02.02.0223 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області перевести ОСОБА_1 з 31.01.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства Українта може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складений 31 липня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області (вул.. Кравчука, 22 В, м. Луцьк, Волинська область, 43026, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Суддя О.Є. Ткаченко