Справа № 932/10731/20
Суддя: Сорока О. В.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/183/4/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Гулай Сергія Анатолійовича, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

У вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Гулай С.А. в якому просив: скасувати постанову від 16.09.2020 року серія БАБ № 218013, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач 16 вересня 2020 року на автомобілі ГАЗ 3307 д.н. НОМЕР_1 виконував роботу з перевезення врожаю соняшника з під комбайну, що працював на полі, яке розташоване на території Орлівщінської сільської ради, поблизу с. Орлівщина до складу-ангару який знаходиться в безпосередній близькості від зазначеного поля. Близько 14 голин 30 хвилин під час загрузки до нього підійшов співробітник поліції та попросив надати йому технічний паспорт на автомобіль, яким керував позивач та посвідчення водія. На вимогу співробітника поліції, позивачем було надано для огляду технічний паспорт на автомобіль та електронне посвідчення водія в додатку ДІЯ, крім того, позивач повідомив інспектора, що посвідчення водія в формі пластикової картки знаходиться в його сумці на території ангару де він здійснює розвантаження врожаю. Проте, інспектор поліції зазначивши, що не вважає електронне посвідчення водія належним підтвердженням наявності у позивача такого посвідчення, після чого інспектором поліції було складено стосовно нього постанову про накладання адміністративного стягнення за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Позивач наполягає, на тому, що жодних порушень правил дорожнього руху він не порушував до адміністративної відповідальності його притягнуто безпідставно.

Крім того, позивач зазначає, що дані, які вказані інспектором поліції в постанові не відповідають дійсності, а постанова винесена з порушенням вимог статті 283 КАС України та статті 254 КУпАП у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із зазначеним позовом /а.с.2-9/.

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року, справу передано на розгляд Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області /а.с.24/.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 року, матеріали по справі № 932/10731/20 переданні судді Сороці О.В. /а.с.27/.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року відкрите загальне позовне провадження /а.с.28/.

В судове засідання позивач не з`явився, але звернувся до суду з заявою, в якій просив суд розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про розгляд справи, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки /а.с.45/, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно ч.2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд має право вирішити справу за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що строки визначені судом для подання сторонами процесуальних заяв закінчилися, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, за наявними у справі доказами.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Оглянувши докази та письмові матеріали надані сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Наказу № 5-К від 01 квітня 2020 року прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до ТОВ «Агрофірма «Орлівщина» /а.с.13/.

Суду надано копію роздруківки з мобільного додатку «Дія» згідно з якою, позивач має посвідчення водія категорії В, С,СЕ серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 1246 та дійсний до 17.05.2049 року /а.с.33/.

Також, суду надано копію постанови серія БАБ № 218013 від 16.09.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, КУпАП, оскільки останній 16.09.2020 року при керуванні транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, за що на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн /а.с.10/.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з пп. «а» п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України №956 від 23.10.2019 «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» затверджено Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Порядок застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, затверджений Постановою КМУ від 23.10.2019 № 956 визначає процедуру замовлення, формування, пред`явлення та перевірки електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У цьому Порядку під термінами електронне посвідчення водія (далі - е-посвідчення) та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (далі - е-свідоцтво) слід розуміти цифрове відображення виданих особі національного посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом з унікальним електронним ідентифікатором (QR-кодом), який забезпечує перехід за посиланням на відповідний підтвердний запис в електронних ресурсах єдиної інформаційної системи МВС.

Частиною 3 зазначеного Порядку визначено: особа, яка в установленому законодавством порядку отримала посвідчення водія та/або свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, має право замовити е-посвідчення та е-свідоцтво. Для замовлення е-посвідчення та/або е-свідоцтва така особа повинна завантажити на смартфон мобільний додаток Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія та пройти електронну ідентифікацію.

Згідно з ч. 4 Порядку: Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Дія, на підставі відомостей про видані особі посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що містяться в єдиній інформаційній системі МВС.

Е-посвідчення та е-свідоцтво формуються автоматично за наявності в єдиній інформаційній системі МВС усіх відомостей, зазначених у посвідченні водія та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, в тому числі відцифрованого образу обличчя особи для формування е-посвідчення.

Колісному е-посвідченню та е-свідоцтву присвоюється унікальний електронний ідентифікатор (QR-код) для доступу до відомостей єдиної інформаційної системи МВС, на підставі яких формувалися е-посвідчення та е-свідоцтво .

Частиною 6 та 7 Порядку визначено, що Е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтва за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Зазначена вище постанова набрала чинності 29 листопада 2019 року та опублікована в газеті «Урядовому кур`єр» № 230 від 29 листопада 2019 року.

Наведене дає підстави для висновку, що позивач дотримався п.2.4 Правил дорожнього руху, а саме: на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, ним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 23 жовтня 2019 року пред`явлено на смартфоні Е-посвідчення водія.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не спростовано, що позивач пред`явив для ознайомлення інспектору поліції посвідчення водія відповідної категорії, скориставшись мобільним додатком Єдиного державного веб-порталу електронних послуг «Дія». Крім того, відповідачем не подано жодного доказу того, що на момент пред`явлення позивачем посвідчення водія в електронному вигляді він не був зареєстрованим у мобільному додатку «Дія».

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Проте, відповідачем не було спростовано тверджень позивача викладених у позовній заяві та не надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічних висновків дійшов Третій апеляційний адміністративний суд в постанові від 22 липня 2021 року у справі № 215/5828/20(провадження 2-а/215/12/21), в постанові від 22 березня 2022 року у справі № 319/1059/21 (провадження 2-а/319/19/2021).

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, враховуючи результат розгляду справи, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 134, 139, 143, 241-248, 250, 268, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспекції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Гулай Сергія Анатолійовича, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову інспектора Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції Гулай Сергія Анатолійовича, від 19.09.2020 року серія БАБ № 218013, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять гривень) 40 копійок.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - інспектор Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, старший лейтенант поліції Гулай Сергій Анатолійович, місце знаходження: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська,7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.