Справа № 488/1024/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 488/1024/23
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Миколаїв;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

07.06.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Селіщева Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

скасувати постанову сержанта поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Квашинського Сергія Сергійовича Серії БАБ №536916 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП;

провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки патрульного поліцейського про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки останнім не підтверджено належними і допустимими доказами розміщення на транспортному засобі будь-яких предметів, які унеможливлюють або ускладнюють ідентифікацію символів номерного знаку транспортного засобу на відстані 20 метрів.

Таким чином, заперечуючи факт скоєння адміністративного правопорушення, а також посилаючись на не дотримання поліцейським порядку розгляду справи, позивач наполягає на повній необґрунтованості адміністративного стягнення, неправомірності оспорюваної постанови та наявності безумовних підстав для скасування постанови відповідача.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що санкція статті 121-3 КУпАП передбачає окремі склади адміністративного правопорушення за керування або експлуатацію транспортного засобу:

без номерного знака;

з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам;

з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію;

забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів;

а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

З огляду на те, що керування позивачем транспортним засобом, номерний знак якого був прикритий іншим предметом (сіткою), та вчинення порушення вимог пункту 2.9 «в» ПДР підтверджено належними доказами, розгляд справи про правопорушення відбувся з дотримання чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність адміністративного стягнення, необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позу у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням пункту 2.9 «в» ПДР і помилково не враховано не підтвердження відповідачем належними і допустимими доказами тієї обставини, що номерний знак транспортного засобу, яким керував позивач, був закритий іншими предметами чи забруднений, що не давало змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Наведені обставини, а також те, що позивач був позбавлений права на захист і доведення своєї невинуватості, можливості надати свої пояснення з приводу поданого відзиву разом з додатками на адміністративний позов, свідчать про неповноту розгляду справи, необґрунтованість судового рішення, неправомірність оспорюваної постанови і наявність безумовних підстав для скасування судового рішення і задоволення адміністративного позову.

Судом першої інстанції з`ясовано, що 09.04.2023 року о 14 год. 35 хв. поліцейським роти №1 взводу №2 батальйону №1 УПП в Миколаївській області сержантом поліції Кишинським С.С. винесено постанову Серії БАБ №536916, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення (штраф) у розмірі 1190 грн. за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Підставою для застосування адміністративного стягнення стало керування 09.04.2023 року о 14:10 год. позивачем транспортним засобом SKODA OCTAVIA, р.н. НОМЕР_1 , в м. Миколаєві, Корабельний р-н, по пр. Богоявленському, 35В, на номерних знаках якого були встановлені сторонні предмети (сітка), чим порушено п. 2.9 «в» ПДР України.

Не погоджуючись із постановою інспектора патрульної поліції, посилаючись на її неправомірність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).

Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Слід враховувати, що згідно із частинами 12, 13 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ номерні знаки повинні відповідати встановленим зразкам та вимогам. Єдині зразки номерних знаків та вимоги до них, у тому числі тих, що виготовляються за індивідуальним замовленням, встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ №166 від 02.03.2021 року (із внесеними змінами) затверджені Вимоги до державних номерних знаків транспортних засобів та Єдині зразки державних номерних знаків транспортних засобів, які не передбачають у державних номерних знаках наявності сіток чи будь-яких інших предметів, у тому числі прозорих.

Частиною 1 статті 123-1 КУпАП передбачено, що керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, є наслідком відповідальності у вигляді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції вірно визначено, що аналіз наведеної правової норми адміністративного законодавства свідчить про те, що санкція за частиною 1 статті 123-1 КУпАП настає за керування або експлуатацію транспортного засобу:

- без номерного знака;

- з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам;

- з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію;

- забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів;

- а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 280 КУпАП передбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

За правилами статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Також, відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачені частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (із внесеними змінами) передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділу І Інструкції).

Пункт 8 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути заслухана, досліджені докази і вирішені клопотання (пункту 9 розділу ІІІ Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (пункт 10 розділу ІІІ Інструкції).

Таким чином, доводи позивача про порушення поліцейським прав водія на захист та надання ним пояснень і доказів в підтвердження своєї не винуватості у зв`язку із розглядом справи про адміністративне правопорушення на місці його виявлення (вчинення) не знаходять свого правового і обґрунтованого підтвердження.

Підтверджень подання водієм будь-яких доказів чи клопотань, залишених без розгляду (без вирішення) поліцейським на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, матеріали адміністративної справи не містять і такі обставини під час судового розгляду не встановлені.

Судом першої інстанції правильно з`ясовано, що факт правопорушення підтверджений відеофайому з боді-камери поліцейського, посилання на який міститься в оспорюваній постанові та є доказом в адміністративній справі.

Факт керування транспортним засобом, номерний знак якого був прикритий сіткою, позивачем не заперечувався.

Заперечуючи обґрунтованість адміністративного стягнення, позивач наполягає на недоведеності поліцейським тієї обставини, що номерний знак транспортного засобу було неможливо чітко визначити з відстані двадцяти метрів.

Не дотримання заборони керування транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншим предметом, з помилкових міркувань, водієм не заперечується.

Отже, доводи позивача ґрунтуються на помилковому застосуванні положень частини 1 статті 123-1 КУпАП, а відтак є необґрунтованими та не спростовують факт правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та без складання відповідного протоколу відбувся із повним дотриманням норм законодавством, керування транспортним засобом із закритим іншим предметом (в тому числі прозорим) тягне за собою відповідальність, передбачену частиною 1 статті 123-1 КУпАП, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Слід, зазначити, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, в силу положень частини 2 статті 12 КАС України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, для якої пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до положень частини 1 статті 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву.

Як свідчать матеріали справи, позивач був обізнаний про судовий розгляд справи, одержав заяву по суті справи (відзив на позовну заяву), у тому числі звертався із клопотанням про ознайомлення із матеріалами адміністративної.

Порушень процесуальних прав учасника, у тому числі таких, що вплинули на їх реалізацію, судом не встановлено.

З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв