Справа № 345/2146/23
Суддя: Сухарник І. І.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/2146/23
Провадження № 2-а/345/17/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування Рішення №37 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 30.11.2022 постановою відповідача серія ЕАР№6231455 в справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП. Позивач, керуючи транспортним засобом Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 , на вулиці Шевченка, 50, в м. Львові не надав перевагу в русі пішоходам, які завершували перехід, чим порушив п.18.2 Правил дорожнього руху України. Даною постановою було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., який оплачено позивачем 02.12.2022.

04.04.2023 в телефонному режимі позивач дізнався, що постанова серія ЕАР№6231455 в справі про адміністративне правопорушення від 30.11.2023 скасована.

24.04.2023 позивач отримав поштою Рішення №37 від 21.02.2023 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022. Дане рішення винесено на підставі розгляду скарги ОСОБА_2 . Згідно Рішення №37 від 21.02.2023 постанову відповідача від 30.11.2023 серія ЕАР№6231455 в справі про адміністративне правопорушення скасовано, а справу надіслано на новий розгляд.

Дане рішення позивач вважає необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що при винесенні постанови від 30.11.2023 серія ЕАР№6231455 в справі про адміністративне правопорушення поліцейським Желіба С.В. повно та об`єктивно досліджено обставини справи, допитано свідків, обстежено місце порушення, оглянуто автомобіль. Також зазначає, що ОСОБА_2 подала скаргу на постанову від 30.11.2023 серія ЕАР№6231455 з порушенням 10-денного строку на оскарження. Розгляд скарги ОСОБА_2 відбувся без повідомлення та участі позивача.

Тому позивач просить суд скасувати повністю Рішення №37 від 21.02.2023 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022 та стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 9000,00 грн.

Представником відповідача Чабан Я.С. було подано відзив на позовну заяву (а.с.42-48), в якому не погоджується з позовними вимогами у зв`язку з наступним: КУпАП передбачена можливість оскарження постанови про адміністративне правопорушення потерпілим. Орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення має право залишити постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасувати постанову і надіслати справу на новий розгляд; скасувати постанову і закрити справу; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Під час розгляду скарги представника потерпілого було виявлено порушення підготовки та порядку розгляду справи, а саме неправильно кваліфіковано подію за ч.1 ст.122 КупАП, хоча є підстави для кваліфікації за ч.5 ст.122 КУпАП. Представник відповідача також вважає, що повноваження вищестоящого органу (посадової особи) поліції щодо прийняття рішень за результатами розгляду скарг на постанови у справах про адміністративне правопорушення є дискреційними повноваженнями (вільний розсуд) та визначаються виключно компетенцією цього органу, внаслідок чого суд не наділений правом оцінювати повноту дослідження таким органом обставин щодо постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. На думку представника відповідача, позивачем вибрано неналежний спосіб захисту порушених прав; належним способом захисту є оскарження саме постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Також Представник відповідача у відзиві зазначає, що потерпілим внаслідок ДТП, яке сталося 30.11.2022, є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

27.07.2023 представником відповідача Чабан Я.С. було подано клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, в якому просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення судових витрат у частині стягнення суми про надання правничої допомоги позивачу. В клопотанні зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, а також зазначає, що розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги має бути підтверджено відповідними документами (а.с.53-57).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Задорожний І.Б. не з`явилися, однак представник позивача Задорожний І.Б. подав заяву, в якій просить справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити (а.с.59-60).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності сторони за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вказано в позовній заяві, 30.11.2023 винесено постанову серія ЕАР №6231455 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КупАП, в якій зазначено: на вулиці Шевченка, 50, в м. Львові Позивач, керуючи транспортним засобом Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі пішоходам, які завершували перехід, чим порушив п.18.2 Правил дорожнього руху України. Даною постановою було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., який оплачено позивачем 02.12.2022 (а.с.1).

Як видно з відеозаписів, долучених до матеріалів справи, працівниками поліції складено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.19).

20.02.2023 до відповідача надійшла скарга ОСОБА_2 , яка є законним представником (матір`ю) потерпілого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на постанову від 30.11.2022 серія ЕАР №6231455 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (вказано в рішенні № 37 від 21.02.2023 - а.с.11).

21.02.2023 начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутнем А.В. розглянуто скаргу ОСОБА_2 та винесено рішення №37 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022 (а.с.11-13). Згідно даного Рішення постанову відповідача від 30.11.2023 серія ЕАР №6231455 в справі про адміністративне правопорушення скасовано, а справу надіслано на новий розгляд.

В даному Рішенні, дослідивши матеріали справи, начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутнем А.В. встановлено, що є підстави для складання стосовно ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.122 КУпАП, а поліцейським Желіба С.В. при розгляді справи порушено підготовку та порядок розгляду справи.

Також в даному Рішенні зазначено, що скарга ОСОБА_2 подана з порушенням встановленого строку на оскарження постанови, однак заявниця є законним представником ОСОБА_3 (малолітнього), та долучає до заяви копію свідоцтва про народження від 05.01.2018, тому строк на оскарження постанови поновлено. Приймаючи рішення про поновлення строку, начальником управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутнем А.В. було взято до уваги положення Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року.

Згідно ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 122 КупАП.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Таким чином, судом встановлено, що постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинені правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім випадків фіксації порушень в автоматичному режимі) повноважні виносити працівники підрозділів Національної поліції.

Як зазначено в ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Як зазначено в ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначено в ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, відповідач зобов`язаний довести, що винесене ним рішення є правомірним та надати суду всі наявні в нього документи та матеріали по справі.

Як вбачається з тексту Рішення №37 від 21.02.2023 по скарзі на постанову від 30.11.2022 серія ЕАР №6231455, при винесенні даного рішення начальник управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Крутень А.В. зазначив, що потерпілою особою є малолітня дитина. Однак суду не надано жодних доказів, які встановлюють особу потерпілого, не надано копії постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.11.2022 серія ЕАР №6231455, яка була предметом оскарження. Відповідачем не вказано, яка шкода заподіяна потерпілій особі, і не надано жодних доказів на підтвердження такої шкоди.

В тексті рішення №37 від 21.02.2023 по скарзі на постанову від 30.11.2022 серія ЕАР №6231455 вказано, що є підстави для складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч.5 ст. 122 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Однак відповідачем не надано жодних доказів наявності аварійної обстановки.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 було викликано для участі в розгляді скарги ОСОБА_2 , в результаті якого було винесено оскаржуване рішення. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Рішення №37 від 21.02.2023 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022 прийнято з порушеннями норм права, а відповідачем не доведено правомірність його винесення. Тому суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити та скасувати оскаржуване рішення.

Що стосується стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вирішує питання про стягнення судового збору згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справі № 300/3178/20.

З матеріалів справи слідує, що позивачем ОСОБА_1 06.04.2023 р. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №4/23 з адвокатом Задорожним І.Б. (а.с. 32).

Згідно п.1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги, адвокат надає правову допомогу у вигляді надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу, складання заяв, скарг, процесуальних документів, представництва інтересів клієнта в судах і інших органах, тощо.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 4/23 від 06.04.2023, вартість правової допомоги, що надається клієнту щодо розгляду справи в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області по даній справі, є фіксованою та складає 9000,00 грн. (а.с.35).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними. Суд враховує, що предметом розгляду у даній справі є скасування рішення по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Водночас це не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

А також, суд звертає увагу на те, що представник брав участь тільки в одному судовому засіданні. Розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи.

З огляду на наведене, суд вважає, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та іншими істотними обставинами, а тому, вартість такої послуги, а саме 9000,00 грн., в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу у справі № 345/2146/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування Рішення №37 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022, - у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 25, 241-246, 293, 295 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування Рішення №37 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022 задовольнити.

Скасувати Рішення №37 від 21.02.2023 по скарзі на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6231455 від 30.11.2022.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, вул.. Перфецького, 19, м. Львів, 79053) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн. та 4000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії рішення.

Повне рішення складене 01.08.2023.

Головуючий