Справа № 500/4584/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

Справа №500/4584/23

31 липня 2023 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І. розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Військово - лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки , ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військово - лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки , ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

визнати триваючими протиправними дії Військово-лікарської комісії Тернопільського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Тернопільської області, як під час проходження позивачем медичного огляду 18 квітня 2022 року шляхом винесення постанови, яка оформлена довідкою та її безпідставної відміни (скасування) та огляду розпочатого 20 вересня 2022 року

та зобов`язати Військово-лікарську комісію при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектації та соціальної підтримки, а також заступника Голови ВЛК, медичного працівника, лікарку Гарасимчук Світлану Федорівну діяти виключно з додержанням статті 19 Конституції України якою встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням Основ законодавства про охорону здоров`я, інших нормативно-правових актів в сфері охорони здоров`я, додержуватися "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", яке затверджено наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 №402 (зі змінами), зокрема статей, про те не виключно, що стосуються самого порядку (процедури) проходження ВЛК, розладу хвороб, визначення ступеню захворювання, придатності до військової служби з врахуванням конкретної військової спеціальності, надання направлень, винесення рішення (відсутність постанови, яка би мала бути оформлена довідкою та виданою позивачу як особі яка пройшла медичний огляд) щодо ступеню придатності до військової служби, тощо, а також зобов`язати припинити триваючу протиправність ВЛК при Тернопільському ОМТЦК та СП, яка полягає в систематичному надсиланні різного роду заяв, повідомлень, вимог, попереджень, запрошень позивачу прибути до ВЛК, який є від 07 березня 2023 року особою з інвалідністю та відповідно до чинного законодавства не підлягає мобілізації і проходження медичного огляду таким особами законодавством не передбачено

а також у зв`язку з завданими позивачу триваючими протиправними діями медичного працівника, лікарки Гарасимчук Світлани Федорівни, яка згідно її ж пояснень діяла одноосібно, душевних та фізичних страждань позивача, стягнути з ОСОБА_2 , як медичного працівника, моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.

У відповідності до вимог пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог КАС України, у зв`язку з чим вона має бути залишена без руху з таких підстав.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень (частини друга статті 46 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частини третя статті 46 КАС України).

Згідно з визначенням, наведеним у пункті 9 частини першої статті 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

В розумінні вищенаведених положень КАС України відповідачем в адміністративному судочинстві виступає суб`єкт владних повноважень, який своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю порушив права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За нормами пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем способи судового захисту свого права, свободи чи інтересу, які повинні формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини в їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, складають підставу позову. Підстава позову перебуває у нерозривному логічному взаємозв`язку із змістом позовних вимог (з предметом позову). Виклад обставин підстав позову необхідний для визначення тотожності позову та визначення предмета доказування в спорі між сторонами.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із положень пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у поєднанні з вимогами статей 5, 77 цього Кодексу (обов`язок доказування) випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси і яка у зв`язку з цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві хто, котрий саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Такі відомості у позові відсутні.

Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставини, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Крім того, у позовній заяві, з урахуванням змісту наведених положень КАС України та враховуючи завдання адміністративного судочинства, визначені у частині першій статті 2 КАС України, а саме: справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, позивач має обґрунтовано довести існування у взаємозв`язку сукупності таких обставин: 1) юридичного спору між ним і відповідачем; 2) публічно-правових відносин між ним і відповідачем; 3) порушеного права (прав) позивача відповідачем у існуючих між ними правовідносинах; 4) факту порушення права (прав) позивача відповідачем.

Відтак, відповідача у справі позивач визначає не довільно, а вказує того суб`єкта владних повноважень, який має відповідати за його позовними вимогами, оскільки приймав оскаржуване рішення, вчиняв дію чи допустив бездіяльність, і з приводу яких у позивача з ним виник юридичний спір.

Так відповідачами у позовній заяві зазначено Військово - лікарську комісію при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та ОСОБА_2 , однак у прохальній частині позовної заяви представник позивача просить:

визнати триваючими протиправними дії Військово-лікарської комісії Тернопільського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Тернопільської області, як під час проходження позивачем медичного огляду 18 квітня 2022 року шляхом винесення постанови, яка оформлена довідкою та її безпідставної відміни (скасування) та огляду розпочатого 20 вересня 2022 року

та зобов`язати Військово-лікарську комісію при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектації та соціальної підтримки, а також заступника Голови ВЛК, медичного працівника, лікарку Гарасимчук Світлану Федорівну діяти виключно з додержанням статті 19 Конституції України якою встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням Основ законодавства про охорону здоров`я, інших нормативно-правових актів в сфері охорони здоров`я, додержуватися "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", яке затверджено наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 №402 (зі змінами), зокрема статей, про те не виключно, що стосуються самого порядку (процедури) проходження ВЛК, розладу хвороб, визначення ступеню захворювання, придатності до військової служби з врахуванням конкретної військової спеціальності, надання направлень, винесення рішення (відсутність постанови, яка би мала бути оформлена довідкою та виданою позивачу як особі яка пройшла медичний огляд) щодо ступеню придатності до військової служби, тощо, а також зобов`язати припинити триваючу протиправність ВЛК при Тернопільському ОМТЦК та СП, яка полягає в систематичному надсиланні різного роду заяв, повідомлень, вимог, попереджень, запрошень позивачу прибути до ВЛК, який є від 07 березня 2023 року особою з інвалідністю та відповідно до чинного законодавства не підлягає мобілізації і проходження медичного огляду таким особами законодавством не передбачено

а також у зв`язку з завданими Позивачу триваючими протиправними діями медичного працівника, лікарки Гарасимчук Світлани Федорівни, яка згідно її ж пояснень діяла одноосібно, душевних та фізичних страждань позивача, стягнути з ОСОБА_2 , як медичного працівника, моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень.

Отже, позивачу необхідно визначитися з предметом оскарження, суб`єктним складом відповідачів і врахувати вимоги статті 5 КАС України, яка визначає способи судового захисту у разі порушення прав, свобод та законних інтересів особи рішенням суб`єкта владних повноважень і пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України, які наведені вище.

Крім того частиною третьою статті 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору регламентує Закон України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір".

За положення статті 2 цього Закону платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3, частиною першою статті 4 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2684 гривні.

Як слідує з позовної заяви та доданих до неї матеріалів позивачем заявлено вимогу немайнового характеру і вимогу майнового характеру, тому йому необхідно сплатити судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру у мінімальному розмірі 1073,60 грн (2684,00 грн х 0,4) і за майнову вимогу стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн - 1073,60 грн.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату №0.0..1 від 03.07.2023 про сплату 1073,63 грн.

Судом встановлено, що згідно бази даних КП "Діловодство спеціалізованого суду", у справі №500/4584/23 відсутнє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України по вказаній квитанції, поряд із цим наявне підтвердження зарахування суми сплаченого судового збору згідно цієї квитанції у справі №500/3669/23.

Отже, докази сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн було подано позивачем в іншій адміністративній справі №500/3669/23, і вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Наведене свідчить, що позивачем в порушення вимог частини третьої статті 161 КАС України не додано до позовної заяви документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а квитанція №0.0..1 від 03.07.2023 є доказом сплати судового збору у іншій адміністративній справі №500/3669/23.

Також позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, з порушенням строку звернення до суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

"… для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів."

Позивач оскаржує дії відповідачів які мали місце 18.04.2022, 20.09.2022, а отже з 21.09.2022 слід обчислювати строк звернення до суду, який закінчився 21.03.2023.

З цим позовом позивач звернувся до суду 26.07.2023 тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. При цьому заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач не подав.

Так, згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У випадку пропуску такого строку, виключними підставами для визнання судом поважних причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що до суду позивач звернувся з порушенням строку звернення та відсутністю клопотання про поновлення пропущеного строку.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, процесуального законодавства, тому її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- подання позовної заяви, яка відповідатиме вимогам статті 5, пунктів 3, 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України, з чітким формулюванням змісту позовних вимог, визначенням відповідача (відповідачів), викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, і обґрунтуванням порушення ним прав, свобод, інтересів позивача;

- сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру 1073,60 грн і позовну вимогу немайнового характеру 1073,60 грн;

- подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення з позовом.

З урахуванням зазначеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 256, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово - лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки Гарасимчук Світлани Федорівни про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання необхідних документів на адресу суду: 46021 м.Тернопіль, вул. Грушевського, 6.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Роз`яснити учасникам справи, що адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Мартиць О.І.