Справа № 127/13818/23
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/13818/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайленко А.В.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

01 серпня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 697197 від 08.05.2023 року, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 697197 від 08.05.2023 року, закриття провадження по справі та стягнення судових витрат.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що суд першої інстанції встановив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву з порушенням вимог ч.5 ст. 161 КАС України, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення.

Позивач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 697197 від 08 травня 2023 року поліцейським взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП у Житомирській області ДПП старшим сержантом поліції Ільїним Д.Ю. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

В обґрунтування постанови зазначено, що 08.05.2023 року о 13 год. 40 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, с. Кочергів, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з обладнаними засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України, а також керував транспортним засобом з увімкненими протитуманними ліхтарями в умовах, які не настали для недостатньої видимості, чим порушив п. 19.5 ПДР України.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч. 1-3,5-6 ст. 121, ст.ст. 121-1, 121-2, ч.1-3 ст. 122, ч.1 ст. 123, ст.ст. 124-1-126,). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, відповідно до ч.5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 125 КУпАП встановлено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Так, судом встановлено, що у графі постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності "До постанови додаються" відсутні відомості про докази, якими підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, натомість зазначено загальне формулювання про те, що було здійснено відеофіксацію «п/р 475327».

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач заперечує вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 125 КУпАП, та вказує на протиправність винесення спірної постанови, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, згідно з матеріалами справи доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 КУпАП та ч.1 ст. 125 КУпАП, відповідачем не було надано до суду першої інстанції. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позовній заяві аргументів щодо відсутності факту вчинення адміністративних правопорушень.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, а також наданий відповідачем до суду апеляційної інстанції відеодоказ, яким, на думку відповідача, підтверджується правомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 № 697197 від 08.05.2023 року, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів враховує наступне.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.05.2023 о 10:00 год.

Крім того, відповідно до зазначеної ухвали суду з метою дотримання строків розгляду даної категорії справ, визначених ч.1 ст.286 КАС України, відповідачу встановлено строк для надання відзиву на позовну заяву - протягом п`яти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, але не пізніше дати судового розгляду.

Згідно з матеріалами справи копію ухвали доставлено до електронного кабінету відповідача 19.05.2023.

Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, суд першої інстанції здійснив розгляд справи та прийняв рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч.5 ст.162 КАС України та встановлено строк для подання відзиву менший, ніж п`ятнадцять днів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено у ст. 286 КАС України.

Враховуючи встановлений законодавцем у ч.1 ст. 286 КАС України десятиденний строк розгляду справи, суд першої інстанції встановив відповідачу достатній строк для подання відзиву. Водночас, будучи повідомленим про дату, час судового розгляду та строк для подання відзиву, відповідач не забезпечив направлення відзиву на позовну заяву до встановленої судом дати судового розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням зазначених положень законодавства, колегія суддів не приймає наданий відповідачем разом з апеляційною скаргою відеозапис, як доказ у справі, оскільки апелянтом не наведено докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, будь-які належні, достовірні та достатні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 ч.1 ст.125 КУпАП, відповідачем не надано.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Ватаманюк Р.В.