Справа № 580/5224/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року справа № 580/5224/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 35 від 19.06.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.02.1993 р. по 09.10.2002 р. (9 років 8 місяців 9 днів), з 16.12.2002 р. по 31.12.2006 р. (4 роки 0 місяців 26 днів), з 01.07.2007 р. по 01.09.2022 (15 років 8 місяців 1 день), а саме 29 років 2 місяці 1 день в КНП "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12.06.2023 р., на підставі пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні № 1-р/2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з наявністю відповідного стажу та досягненням відповідного віку, проте відповідач-2 протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою від 30.06.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

10.07.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач-1 просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вказує, що за результатами розгляду наданих позивачкою документів встановлено, що вік позивачки на момент звернення становить 50 років, страховий стаж з урахуванням кратності складає 40 років 00 місяців 20 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.02.1993 до 09.10.2002, з 16.12.2002 до 31.12.2006, з 01.01.2007 до 01.09.2022 згідно пільгової довідки Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" від 15.03.2023 № 30 на посаді "санітарки, молодша медична сестра стоматкабінету" з 01.02.1993 до 31.12.2006 та на посаді "сестра медична" з 01.01.2007 до 01.09.2022, оскільки в документах не зазначено в якому відділенні працювала заявниця. При цьому, за результатами атестації робочих місць від 10.10.1997 № 103, від 16.12.2002 № 159, від 25.09.2007 № 164, від 19.09.2012 № 172 та від 17.07.2017 № 148 зазначені посади атестовані в певних відділеннях. Крім того, посади зазначені в пільговій довідці відрізняються з записами трудової книжки НОМЕР_1 . Отже, у органів Пенсійного фонду України відсутні будь-які підстави для призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Також відповідач-1 зазначив, що з 23.01.2020 в Україні існують два закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій на пільгових умовах, а саме: стаття 13 Закону № 1788-ХП в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 та стаття 114 Закону № 1058-ІV від 09.07.2003 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017. Положення вищевказаних законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу. На даний час, до статті 114 Закону № 1058-ІV не внесені зміни, даний Закон є чинним та не визнаний таким, що не відповідає Конституції України, а враховуючи основні правила розв`язання колізій між діючими актами права, які є рівними за своєю юридичною силою, застосовується пізніше прийнятий акт. Отже, в даному випадку, на думку відповідача-1, застосовується Закон № 1058-ІV від 09.07.2003.

18.07.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому відповідач-2 просив в задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. При цьому, відповідно до п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Тому, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідач-2 зазначив, що вік позивачки на момент звернення - 50 років, тобто станом на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах позивачка не досягла віку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 - 55 років.

Також, відповідно до розгляду наданих документів та за даними індивідуальних відомостей про страховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж позивачки склав 40 років 0 місяців 20 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи, зазначений в трудовій книжці НОМЕР_2 з 29.04.1992 по 31.08.1992, оскільки в записі № 2 про звільнення з роботи наявне виправлення в даті наказу, чим порушено вимоги Інструкції № 58. Пільговий стаж за Списком № 2 не визначено. До пільгового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.02.1993 по 09.10.2002, з 16.12.2002 по 31.12.2006, з 01.07.2007 по 01.09.2022 згідно пільгової довідки Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" від 15.03.2023 № 30, оскільки у довідці не зазначено, в якому відділенні працювала заявниця, адже відповідно до наказів про атестацію робочих місць та про результати атестації робочих місць посади, які обіймала заявниця, атестовані у відповідних відділеннях. Для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення необхідно уточнити інформацію, в якому відділенні працювала позивачка.

Також відповідач-2 звертає увагу, що посади, що зазначені у пільговій довідці відрізняються із записами трудової книжки НОМЕР_2 .

Посилання позивачки на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 як на підставу виникнення у неї права на призначення пільгової пенсії у віці 50 років відповідач-2 вважає необґрунтованим, позаяк положення п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 є чинними та не визнавалися неконституційними, тому вони підлягають застосуванню до правовідносин, які виникають з приводу призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

12.06.2023 позивачка звернулась до органу пенсійного фонду із заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням від 19.06.2023 № 35 відповідач-2 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу згідно поданих позивачкою документів.

Таке рішення позивачка вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернулась до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XIІ) право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XIІ у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015, п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XIІ викладено у такій редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.".

Пункт 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції до 11 жовтня 2017 передбачав, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

З урахуванням наведеного і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Вказане правове регулювання існувало до набрання чинності нормами Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", яким текст Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно частини першої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у новій редакції був викладений також пункт 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначається, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначені норми закону почали застосовуватись з 01 жовтня 2017 року, з огляду на що, з 01 жовтня 2017 року правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Однак, у подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року.

Так, пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 вирішено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, з 23 січня 2020 року в Україні існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за списком № 2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року та пункт 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій"

При цьому, правила зазначених законів містять розбіжність щодо вікового цензу виходу на пільгову пенсію за Списком № 2 жінок, а саме: 50 років - Закон України "Про пенсійне забезпечення" та 55 років - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" суд враховує висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020.

У пункті 3.2. Рішення № 1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України наголошує на принципі правової визначеності, як одному із елементів верховенства права, згідно із яким обмеження основних прав людини та громадянина допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми.

У пункті 4.4. зазначеного Рішення Конституційний Суд України визначив, що у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у статті 13 Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13 зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Застосування відповідачем-2 до спірних правовідносин норми статті 114 Закону № 1058-IV не відповідає принципу верховенства права, а також суперечать нормам ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 22 Конституції України.

Суд зазначає, що норми статті 114 Закону № 1058-IV абсолютно ідентичні нормам статті 13 Закону № 1788-XII, зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, які були визнанні неконституційними вищевказаним Рішенням Конституційного Суду України, як такі, що порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

З огляду на наведену ідентичність цих норм, очевидною є невідповідність положень статті 114 Закону № 1058-IV принципу верховенства права, для осіб які працювали із шкідливими умовами праці до підвищення пенсійного віку Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII та статтею 114 Закону № 1058-IV.

Згідно із ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

В пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" Європейський суд з справ людини вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

Виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як пенсійний вік, має застосовуватися в порядку, визначеному п. 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020.

Таке застосування вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 у подібних правовідносинах зазначила, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Суд врахував, що підставою відмови у призначенні позивачці пенсії вказано, зокрема, недосягнення позивачкою необхідного віку.

Оцінюючи вказані підстави відмови суд встановив, що за наслідками розгляду документів позивачки відповідач-2 встановив, що її страховий стаж становить 40 років 20 днів. Вік позивачки станом на час звернення за пенсією 50 років. Таким чином, на переконання суду, позивачка досягла необхідного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд також встановив, що у спірному рішенні пенсійний орган відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку, в тому числі, з відсутністю пільгового стажу, вказавши, що період роботи позивачки з 01.02.1993 до 09.10.2002, з 16.12.2002 до 31.12.2006, з 01.01.2007 до 01.09.2022 згідно пільгової довідки від 15.03.2023 № 30, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради", на посаді "санітарки, молодша медична сестра стоматкабінету" з 01.02.1993 до 31.12.2006 та на посаді "сестра медична" з 01.01.2007 до 01.09.2022, оскільки в документах не зазначено в якому відділенні працювала заявниця, так як за результатами атестації робочих місць № 103 від 10.10.1997, № 159 від 16.12.2002, № 164 від 25.09.2007, № 172 від 19.09.2012 та № 148 від 17.07.2017 зазначені посади атестовані в певних відділеннях.

Стосовно доводів відповідача-2 щодо відсутності необхідного пільгового стажу позивачки, суд врахував таке.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 позивачка, зокрема, у спірні періоди:

- з 01.02.1993 прийнята у Черкаський облтубдиспансер с. Геронимівка Черкаського району на посаду санітарки;

- з 01.02.1998 переведена на посаду молодшої медсестри (санітарки);

- з 04.01.2000 переведена на посаду молодшої медсестри прибиральниці стоматкабінету;

- з 01.01.2007 - переведена на посаду сестри медичної з фізіотерапії на 0,5 ст. і 0,5 ст. сестри медичної палатної відділення легеневої хірургії;

- з 01.06.2007 переведена на повну ставку медсестри з фізіотерапії;

- з 08.11.2016 у зв`язку з приведенням у відповідність до Класифікатора професій посаду перейменовано на сестра медична з фізіотерапії фізіотерапевтичного відділення;

- з 14.04.2020 переведена на посаду сестри медичної палатної відділення позалегеневих форм туберкульозу;

- з 01.11.2021 переведена на посаду сестри медичної поліклініки амбулаторно-поліклінічного відділення;

- з 01.09.2022 звільнена у зв`язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Суд зазначає, що у вказані періоди роботи позивачки були чинними:

- список № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах";

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 № 162;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 16.01.2003 № 36;

- список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою КМУ від 24.06.2016 № 461.

Згідно з п. 1 розділу XXVI "Установи охорони здоров`я" Списку № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 визначено, що його дія поширюється на молодший медичний персонал, що працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних установах (безпосередньо обслуговуючий психічних хворих), туберкульозних та інфекційних установах (безпосередньо обслуговуючий хворих), прозекторських та моргах.

Відповідно до п. "а" розділу XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" Списку № 2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 визначено, що його дія поширюється на робітників, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: середній медичний персонал (2260000а), молодший медичний персонал (2260000а).

Згідно з п. 24а розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Списку № 2 постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 визначено, що його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.

Відповідно до абз. 4 розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Списку № 2 постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 визначено, що його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" від 05.07.2001 № 2586-III протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Згідно із Національним класифікатором професій ДК 003:2010 (На зміну ДК 003:2005), затвердженим та надано чинність наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, окремі професійні назви робіт у КП записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури КП, може визначатися, зокрема, споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах даної класифікаційної групи, наприклад, в тому числі, молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

За кодом КП 5132 визначено професійна назва роботи - молодша медична сестра (санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що посада санітарки є посадою молодшої медичної сестри.

Також суд врахував, що відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 15.03.2023 № 30 позивачка працювала повний робочий день в комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" і за періоди з 01.02.1993 по 09.10.2022 і з 16.12.2002 по 31.12.2006 - за посадами санітарка, молодша медична сестра стоматкабінету; з 01.01.2007 по 01.09.2022 за посадою сестра медична виконувала безпосередньо обслуговувала хворих на туберкульоз повний робочий день, що передбачені Списком № 2.

Відповідно до наказу Черкаського обласного протитуберкульозного диспансеру від 10.10.1997 № 103 затверджено перелік професій та посад віднесених до Списків № 1 та № 2, працівники яких мають право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема, до Списку № 2 віднесено середній медичний персонал, молодший медичний персонал та санітарка паталогоанатомічної лабораторії.

Відповідно до наказу Черкаського обласного протитуберкульозного диспансеру від 16.12.2002 № 159 "Про підсумки атестації робочих місць за умови праці в Черкаському облтубдиспансері 2022 р" підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 та № 2 слідуючим робочим місцям (додаток № 1, № 2).

Згідно з переліком робочих місць Черкаського облтубдиспансеру, що мають пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 (розділ XXIV установи охорони здоров`я і соціального захисту населення), затвердженого головним лікарем Черкаського облтубдиспансеру Олійником М.І. у 2002 році, затверджено, зокрема, такі посади, що мають пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, а саме: фізіотерапевтичне відділення - сестра медична фізіотерапії; відділення легеневої хірургії - сестра медична палатна.

Відповідно до наказу Черкаського обласного протитуберкульозного диспансеру від 25.09.2007 № 164 "Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці в Черкаському облтубдиспансері 2007 р" підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 та № 2 слідуючим робочим місцям (додаток № 1, № 2).

Згідно з переліком робочих місць Черкаського облтубдиспансеру, що мають пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2 (розділ XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога"), затвердженого головним лікарем Черкаського облтубдиспансеру Олійником М.І. у 2007 році, затверджено, зокрема, такі посади, що мають пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, а саме: фізіотерапевтичне відділення - сестра медична фізіотерапії; відділення легеневої хірургії - сестра медична палатна.

Відповідно до наказу КЗ "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер" ЧОР "Про результати атестації робочих місць за умовами праці фізіотерапевтичного кабінету" від 19.09.2012 № 172 підтверджено право на пільгову пенсію за списком № 2 слідуючим робочим місцям фізіотерапевтичного відділення: сестра медична з фізіотерапії.

Згідно з наказом Комунального закладу "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер" від 17.07.2017 № 148 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці відділення позалегеневих форм туберкульозу" підтверджено право на пільгову пенсію за списком № 2 слідуючим робочим місцям (додаток № 1).

Згідно з переліком робочих місць по Комунальному закладу "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер" Черкаської обласної ради, що мають право на пільгову пенсію за списком № 2, зокрема, такі посади, що мають право на пільгову пенсію за списком № 2, а саме: відділення позалегеневих форм туберкульозу - сестра медична палатна.

Відповідно до наказу Комунального закладу "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер" від 29.08.2017 № 168 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці амбулаторно-поліклінічного відділення" підтверджено право на пільгову пенсію за списком № 2 таким робочим місцям амбулаторно-поліклінічного відділення (додаток № 2).

Згідно з переліком робочих місць по амбулаторно-поліклінічному відділенню, що мають право на пільгову пенсію за списком № 2 АПВ, зокрема, такі посади, що мають право на пільгову пенсію за списком № 2, а саме: молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця).

Відповідно до листа Управління Держпраці у Черкаській області від 18.09.2017 № 7967 підсумковим наказом від 29.08.2017 № 168 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, зокрема, молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця).

Згідно із довідкою Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" від 15.03.2023 № 31 Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер перейменовано у Комунальний заклад "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер" Черкаської обласної ради на підставі наказу від 11.02.2009 № 53. Комунальний заклад "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер" Черкаської обласної ради перейменовано у Комунальне некомерційне підприємство "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" на підставі рішення Черкаської обласної ради від 07.09.2018 № 24-25/VII.

Щодо перебування позивачки у відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно з довідкою Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" від 15.03.2023 № 30 у період з 01.02.1995 по 13.11.1997 слід зазначити, що відповідно до листа Пенсійного фонду України "Щодо зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною" від 25.06.2008 № 10842/02-10 згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Тобто до спеціального й пільгового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3- і 6-річного віку (у разі оформлення відповідної відпустки). При цьому страховий стаж для визначення розміру пенсії обчислюється у вищезазначеному порядку.

Суд врахував, що в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019 в справі № 195/443/17 та від 22.05.2018 в справі № 683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується, зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивачки містить належні записи, що засвідчують вищевказані періоди роботи позивачки на роботах, що дає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 2, у зв`язку із чим вказані періоди роботи ОСОБА_1 підлягають зарахуванню її до пільгового стажу.

Водночас суд врахував, як зазначено вище, що відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" від 15.03.2023 № 30 позивачка у спірні періоди працювала повний робочий день та виконувала безпосередньо обслуговування хворих на туберкульоз повний робочий день у Комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" за професією, посадами санітарка, молодша медична сестра стоматкабінету, сестри медичної, що передбачені Списком №2.

При цьому, суд звертає увагу, що чинними у відповідні спірні періоди роботи позивачки списками № 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, постанови КМУ від 11.03.1994 № 162, постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 та постанови КМУ від 24.06.2016 № 461 не передбачено обов`язку зазначення відділень, в яких працювала особа, для визначення пільгового стажу для призначення пенсії, позаяк у зазначених постановах вказано про роботу в туберкульозних установах, закладах, відділеннях та кабінетах.

Тобто, для підтвердження права особи на пільгову пенсію за списком № 2 необхідно встановити, що особа працювала на відповідний посадах у даному випадку в туберкульозному закладі.

Таким чином, робота позивачки у спірні періоди на вищезазначених посадах відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах за списком № 2.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не зарахувало періоди роботи позивачки з 01.02.1993 по 09.10.2002, з 16.12.2002 по 31.12.2006, з 01.07.2007 по 01.09.2022 в Комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради".

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивачки до пільгового стажу її роботи за Списком № 2, оскільки він підтверджений належними та допустимими доказами, тому вказані періоди роботи позивачки підлягають зарахуванню до її пільгового стажу.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про неправомірність відмови відповідача-2 у призначені пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058. При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача-2 на відсутність уточнюючої довідки про пільговий характер роботи, адже така довідка може бути підтвердженням наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Суд зазначає, що відсутність уточнюючої довідки про пільговий характер роботи не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивачки до його пільгового стажу з огляду на його підтвердження відомостями трудової книжки позивачки.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується наявність у позивачки пільгового стажу по Списку № 2 у більшому обсязі за необхідний (10 років).

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення від 19.06.2023 № 35 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із чим його належить визнати протиправним та скасувати.

Крім того, суд встановив, що позивачка досягла 50 річного віку 06.01.2023, наявні докази у матеріалах справи вказують на те, що із заявою про призначення пенсії за віком позивачка звернулась до пенсійного органу 12.06.2023, тобто поза межами тримісячного строку із дня досягнення нею 50 років, у зв`язку із чим, відповідно до приписів ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд доходить висновку, що позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із дня звернення за пенсією - 12.06.2023.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1 та 2 у рівних частинах.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.06.2023 № 35 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до її пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 01.02.1993 по 09.10.2002, з 16.12.2002 по 31.12.2006, з 01.07.2007 по 01.09.2022 в Комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" та прийняти рішення про призначення з 12.06.2023 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

2) відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 31.07.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК