Справа № 240/7037/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 серпня 2023 року м. Житомир справа № 240/7037/22
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Тір Партс" до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Тір Партс" із позовом до Житомирської митниці, в якому просить визнати протиправними та скасувати винесене Житомирською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2021/000110/2 від 08.12.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №U101020/2021/001313.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що Товариством шляхом електронного декларування було подано для митного оформлення в режимі "Імпорт-40" електронну митну декларацію згідно якої на адресу позивача надійшов товар з країни виробника Туреччина. Однак, відповідач відмовив в оформленні ЕМД 1 та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA101020/2021/001313 та рішення про коригування митної вартості UA101000/2021/000110/2 від 08.12.2021 за ЕМД 1. Позивач вважає прийняті Житомирською митницею картку відмови та рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
08.07.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що підставою для прийняття митним органом оскаржуваних рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні наявною була сукупність наступних умов: подання декларантом позивача до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 Митного кодексу України; ненадання на вимогу митного органу додаткової уточнюючої інформації; виявлення митним органом розбіжностей у поданих для митного оформлення товарів документах, які унеможливлювали визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору; непідтвердження транспортних витрат на перевезення оцінюваних товарів, які є складовою митної вартості цих товарів, оскільки ввезені товари були придбані позивачем на умовах ЕХW; встановлена митним органом об`єктивна неможливість визначення (підтвердження) митної вартості товарів за ціною договору. З огляду на викладене, відповідач вважає, що при проведенні контролю правильності декларування митної вартості товарів, які ввозились за МД №UA101020/2021/026767 від 07.12.2021, прийнятті рішення про коригування митної вартості від 08.12.2021 UA101000/2021/000110/2 та картки відмови в митному оформленні товару від 08.12.2021 UA101020/2021/001313 посадові особи митного органу діяли в повній відповідності до чинного законодавства з питань митної справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Податковим кодексом України та Митним кодексом України, у редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом під час декларування товарів.
Згідно з ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод визначення митної вартості №1 - за ціною договору (вартість операції), тому митна вартість товару була визначена декларантом за основним методом - за ціною договору.
07.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО TIP ПАРТС" (далі - ТОВ "ЄВРО TIP ПАРТС") шляхом електронного декларування було подано Житомирський митниці для митного оформлення в режимі «Імпорт-40» Електронну митну декларацію UA101020/2021/026767, за якою на адресу Товариства надійшов товар - запасні частини до вантажних автомобілів, частини для дискових гальм, гальмівні диски та гальмівні колодки в асортименті, з країни виробника - Туреччина, продавець - «ТЕКОТО OTOMOTIV TIC.LTD. STI» (далі - ЕМД 1).
Житомирська митниця відмовила в оформленні ЕМД 1 та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA101020/2021/001313 та рішення про коригування митної вартості UA101000/2021/000110/2 від 08.12.2021 за ЕМД 1 (а.с.34-35).
Позивачем застосовано основний метод визначення митної вартості - за ціною договору.
Вартість товару по ЕМД 1 становить 7690,00 доларів США при вазі 4988 кг (графа 38 ЕМД), що складає вартість за одиницю товару (кілограм) 1,5417 доларів США.
08.12.2021 Житомирською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості UA101000/2021/000110/2 за ЕМД №1, з якого вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору, оскільки документи, подані для митного оформлення, містять розбіжності, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме:
- відповідно до п.5.1. Контракту №1 від 13.09.2021 оплата за товар здійснюється у доларів USD у формі 30% передоплати і 70% перед відправкою згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу;
Крім того, відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів стверджує, що довідка про транспортно-експедиційні витрати №06/12 від 06.12.2021 не містить інформацію про товар, що транспортувався, його вагу, посилання на автотранспортну накладну, замовника даних послуг. Відсутність цієї інформації може свідчити про те, що даний документ не стосується оцінюваних товарів. Крім того, відповідно до відомостей, що містяться автотранспортній накладній №300217 від 27.11.2021, перевізником оцінюваного товару є «ANVIT TRANS» LLC. Разом з тим довідка про транспортно-експедиційні витрати №06/12 від 06.12.2021 складена особою ФОП ОСОБА_1 , що відповідно до даних автотранспортної накладної не здійснювала перевезення товарів.
Вказані твердження митного органу є безпідставними, оскільки діючими нормативно-правовими актами України форми такої довідки не передбачено. У довідці, що була надана ТОВ "Євро Тір Партс" Житомирській митниці чітко ідентифікується маршрут, автомобіль та його номерні дані, що відповідають міжнародній транспортній накладній (CMR), по який позивач здійснював перевезення. Крім того, перевізником ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню вантажних перевезень автомобільним транспортом №23/11/21 від 23.11.2021 з ТОВ «АНВІТ ТРАНС» («ANVIT TRANS» LLC), відповідно до вимог глав 63, 64 Цивільного кодексу України.
Рішенням про коригування митної вартості, Житомирською митницею визначено ТОВ "Євро Тір Партс" митну вартість за одиницю товару (кілограм) 4,2300 долара США (графа 30 відповідного рішення).

Враховуючи наведене вище, Житомирська митниця дійшла висновку про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) та визначила її за резервним методом, який ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товарів - 4,23 долара США за кілограм (визначена в графі 30 рішення про коригування митної вартості товарів).

08.12.2021, у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості, Житомирською митницею було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA101020/2021/0001313 та вказано на необхідність подання належним чином оформленої ЕМД відповідно до рішення про коригування митної вартості та сплатити митні платежі у повному обсязі.

Згідно з ч.7 ст.55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання фінансової гарантії.

У зв`язку з незгодою декларанта з визначеною рішенням про коригування митної вартості митною вартістю, на виконання приписів ч.7 ст.55 Митного кодексу України, 18.12.2021 ТОВ "Євро Тір Партс" за ЕМД №UA101020/2021/027028 було повторно подано до митного оформлення той же товар, але за ціною, визначеною рішенням про коригування митної вартості (далі - ЕМД 2).

Також ТОВ "Євро Тір Партс" на вимогу Житомирської митниці, згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України додатково надав відповідачу: ЕМД 1; договір №24/11/2021 на транспортно-експедиційне обслуговування та перевезення вантажів від 24.11.2021, складений між ТОВ "Євро Тір Партс" та ФОП ОСОБА_2 ; акт надання послуг №36/231 від 08.12.2021, складений між ТОВ "Євро Тір Партс" та ФОП ОСОБА_1 про надання транспортно-експедиційних послуг з м.Стамбул (Туреччина).

Розрахована декларантом митна вартість товару по ЕМД 2 склала 238180,70 грн, курс долара США - 27,3317 грн за 1 долар США, що становить 8714,45 доларів США, а сума митних платежів - 76217,85 грн, які були сплачені ТОВ "Євро Тір Партс".

Подання ЕМД 2 саме у порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України підтверджується графою 43 ЕМД 2, в якій, згідно з п.2, розділу II Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651, у лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом (1), а у правому підрозділі графи - порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом у разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів (6). В ЕМД 2 заповнені і лівий, і правий підрозділи графи 43, що свідчить про її подання в порядку ч.7 ст.55 Митного кодексу України у зв`язку з незгодою з визначеною рішенням про коригування митної вартості ціною.

Крім того, у розділі «Подробиці розрахунків» сплачені платежі, визначені за митною вартістю обрахованою декларантом, відокремлені від нарахованих за результатами прийняття рішення про коригування митної вартості платежами, що підтверджує незгоду декларанта з митною вартістю, визначеною рішенням про коригування митної вартості.

Таким чином, визначена декларантом митна вартість у ЕМД 1 та ЕМД 2 - 7690,00 доларів США, визначена Житомирською митницею митна вартість у рішенні про коригування митної вартості - 21099,24 доларів США. Відповідно, сума платежів, сплачених ТОВ "Євро Тір Партс" по ЕМД 2 - 184536,99 грн, а по ЕМД 1 задекларованих, складала - 76334,49 грн (різниця між задекларованим митним платежем по ЕМД І та сплаченим митним платежем по ЕМД 2 склала 108202,50 грн).

Також, згідно з рішенням про коригування митної вартості, Житомирською митницею визначено ТОВ "Євро Тір Партс" вартість за одиницю товару (кілограм) 4,2300 долара США (графа 30 відповідного рішення), а вартість товару по ЕМД 1 становить 7690,00 доларів США при вазі 4988 кг (графа 38 ЕМД), що складає вартість за одиницю товару (кілограм) 1,5417 доларів США.

Суд не погоджується із такими доводами митного органу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст.257 Митного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), тому митна вартість була визначена декларантом за основним методом - за ціною договору.

Частина 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборі в може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документі в згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд дійшов висновку, що документи, надані ТОВ "Євро Тір Партс" для митного оформлення товару за ЕМД 1, у повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів та дозволяли Житомирській митниці визначити митну вартість товару за першим методом.

Щодо доводів відповідача з приводу достовірності заявленої митної вартості з огляду на те, що відповідно до розділу 5 Контракту №1 від 13.09.2021 оплата за товар здійснюється двома платежами: 30% предоплати, решта 70% перед відправкою згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу, а фактично ТОВ "Євро Тір Партс" не дотримано цих пропорцій, то, своєчасність оплати товару є виключною компетенцією сторін контракту та охоплюється поняттям фінансової дисципліни. Крім того, якщо додати суми, сплачені за обома платіжними дорученнями, то отримуємо суму, що відповідає інвойсній вартості товару.

Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, а ТОВ "Євро Тір Партс" разом з ЕМД 1 були надані відповідачу платіжні доручення про оплату товару, які безпідставно не були взяті ним до уваги.

Таким чином, ТОВ "Євро Тір Партс" при визначенні митної вартості товару за ЕМД 1 правомірно застосовано основний метод та визначено митну вартість за ціною договору.

Отже, Житомирська митниця протиправно оформила рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2021/000110/2 від 08.12.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №U101020/2021/001313, у зв`язку з чим cуд задовольняє адміністративний позов.

Вирішуючи питання стосовно стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Глава 8 розділу І Кодексу адміністративного судочинства України змінює підходи до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зміна підходів до питання компенсації витрат на правничу допомогу (відмова від обмеження можливих витрат максимальною сумою), водночас, потребувала запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

За визначенням частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У частинах 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України видно, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відповідно до частин 3-5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України від 05.07.2012 №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону №5076-VI. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п.269).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надані суду: копія договору від 10.12.2021 про надання правничої допомоги (а.с.5); копію ордера про надання правничої допомоги Серія ЖТ №102158 (а.с.6); копію платіжного доручення на підтвердження оплати за надану правничу допомогу від 14.12.2021 №2612 (а.с.7); копію виписки з банку від 14.12.2021 (а.с.8).

У підпункті 4.1.1 Договору про надання правничої допомоги від 10.12.2021 визначено, що на виконання умов договору про надання правничої допомоги за надані послуги адвоката ТОВ "Євро Тір Партс" має сплатити винагороду в сумі 5400,00 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, суд оцінює усі обставини у сукупності та вважає, що заява позивача про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню.

Зважаючи на необхідність розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи, а також враховуючи їх співмірність та документальне підтвердження, заява представника позивача про розподіл судових витрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5400,00 грн за рахунок суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягує судові витрати із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 139, 143, 243-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Тір Партс" (вул.Коростишівська, 2Б, м.Житомир, 10007, ) до Житомирської митниці (вул.Перемоги, 25, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UА101000/2021/000110/2 від 08.12.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №U101020/2021/001313.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Тір Партс" 7567,98 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору та 5400,00 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін