Справа № 120/3301/23
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 липня 2023 р. Справа № 120/3301/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

30.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Гніванської міської ради, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 11 рішення 13 сесії міської ради 8 скликання Гніванської міської ради №605 від 26.05.2022 року "Про розгляд заяв громадян про виділення земельних ділянок на території Гніванської міської територіальної громади" про відмову ОСОБА_1 , в проханні про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,3000 га, яка розташована в с. Потоки на території Гніванської територіальної громад ";

- зобов?язати Гніванську міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,3000 га, яка розташована в с. Потоки на території Гніванської територіальної громад.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 09.02.2023 року звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1,30 га для ведення особистого селянського господарства на території Гніванської міської територіальної громади.

На адвокатський запит поданий в інтересах позивача № 558/02-10 від 02.09.2023 року, відповідач листом №02-10/435 від 09.03.2023 року повідомив про те, що на звернення позивача від 09.02.2023 року направлено витяг з рішення Гніванської міської ради 13 сесії 8 скликання №605 від 26.05.2022 року "Про розгляд заяв громадян про виділення земельних ділянок на території Гніванської міської територіальної громади".

Позивач зазначив, що згідно витягу з рішення Гніванської міської ради 13 сесії 8 скликання № 605 від 26.05.2022 року, відповідач відмовив у наданні бажаного дозволу на розроблення проекту із землеустрою, на підставі ст.ст. 12, 122 п.28.27 Розділу Х Перехідних Положень Земельного Кодексу України, взявши до уваги нововведені вимоги законодавства щодо заборони передачі земель державної, комунальної власності безоплатно у приватну власність та надання дозволів на розроблення документації із метою їх приватизації під час воєнного стану.

На переконання позивача, вказане рішення є протиправним, оскільки причина для відмови у наданні такого дозволу повинна відповідати вичерпному переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбаченому ст.118 ЗК України, у зв`язку із чим він звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 04.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.05.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що за період з 09.02.2022 року (дата подачі заяви ОСОБА_1 ) до 07.04.2022 року (дата набрання чинності Перехідних положень Земельного кодексу України) сесій Гніванської міської ради з земельних питань не проводилось.

Також відповідач вказав, що розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: п. 27, п.п. 5 безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Відповідач наголосив, що на час прийняття оскаржуваного рішення в Україні діяв воєнний стан.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

12.05.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини.

09.02.2023 року позивач подав до Центру надання адміністративних послуг Гніванської міської ради заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, площею 1,30 га, яка розташована в с. Потоки на території Гніванської міської територіальної громади, для ведення особистого селянського господарства.

До заяви позивачем додано копії таких документів: паспорту, ідентифікаційного коду, плану розміщення земельної ділянки.

Рішенням 13 сесії 8 скликання Гніванської міської ради №605 від 26.05.2023 року "Про розгляд заяв громадян про виділення земельних ділянок на території Гніванської міської територіальної громади" відмовлено позивачу в проханні про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 1,30 га, яка розташована в с. Потоки на території Гніванської територіальної громади.

При прийнятті вказаного рішення, Рада керувалася ст.ст. 12,122, п.28.27 Розділу Х Перехідних Положень Земельного кодексу України, взявши до уваги нововведені вимоги законодавства щодо заборони передачі земель державної, комунальної власності безоплатно у приватну власність та надання дозволів на розроблення документації із метою їх приватизації під час воєнного стану.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що не відповідає положенням частини 7 статті 118 ЗК України, тому звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами п.п. "а", "б" ч.1 ст.12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. "б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у відповідних розмірах в залежності від місця розташування земельної ділянки.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Разом з тим суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався, зокрема згідно з Указом Президента України №58/2023, затвердженим Законом №2915-IX від 07.02.2023, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану внесено зміни до Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, доповнено пунктом 27 такого змісту Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється (підпункт 5 пункту 27 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України).

Аналіз зазначених положень вказує на те, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються положеннями Земельного кодексу України з урахуванням особливостей, внесених зокрема пп. 5 п. 27 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України, що забороняють зокрема надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність.

Вказані приписи пп. 5 п. 27 Розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України набрали чинності з 07.04.2022 року.

Суд зазначає, що оскільки оскаржуване рішення відповідача № 605 в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою прийняте саме 26.05.2023 року, тобто під час воєнного стану та після набрання чинності вказаних змін до Земельного Кодексу України, відповідач, як орган місцевого самоврядування, у відповідності до статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти та приймати рішення з урахуванням чинних законодавчих норм.

Доводи позивача, що до спірних правовідносин застосовується законодавство, що діяло на момент звернення позивача до відповідача із відповідною заявою (09.02.2023 року) суд вважає необґрунтованими, оскільки предметом оскарження слугує рішення відповідача, що прийняте після набрання чинності вищевказаними змінами до ЗК України, що мали бути враховані під час прийняття рішення відповідачем.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги встановлену Законом заборону надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, суд доходить висновку, що спірне рішення відповідає чинним положенням Закону та є обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Гніванської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Гніванська міська рада (вул. Соборна, 64, м.Гнівань, Вінницька область, 23310, )

Суддя Дончик Віталій Володимирович