Справа № 280/394/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

01 серпня 2023 року Справа № 280/394/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В. розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2023 року за вх. № 1996 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення суду від 26.07.2022 по справі № 280/2802/22 та виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2011 по 28.02.2018 у сумі 86 999 грн 64 коп., з урахуванням раніше виплачених сум, а з 01.03.2018 по 17.02.2020, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, враховуючи, що підвищення грошового забезпечення не відбулось, у сумі 121 852 грн 42 коп., з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2011 по 28.02.2018 у сумі 86 999 грн 64 коп., а з 01.03.2018 по 17.02.2020, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, враховуючи, що підвищення грошового забезпечення не відбулось, у сумі 121 852 грн 42 коп., з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати;

- вийти в разі необхідності за межі позовних вимог для ефективного захисту моїх прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а саме військової частини НОМЕР_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви, ОСОБА_1 просить суд витребувати з Військової частини НОМЕР_1 :

- завірену копію особистої картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік:

- довідку (розрахунок тощо) про суму нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду;

- довідку щодо розміру премії встановленої ОСОБА_1 після підвищення посадового окладу у березні 2018 року;

- довідку щодо виплачених сум індексації за періоди з 01.12.2011 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 17.02.2020.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у період проходження військової служби йому не було проведено нарахування та виплата індексації грошового забезпечення, що передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №280/2802/22 суд позов задоволив частково, вирішив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2011 по 17.02.2020 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2011 по 17.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2011 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 17.02.2020 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

08.12.2022 Відповідач за рішенням суду виплатив позивачу суму індексації в сумі 40 529,23 грн, проте позивач вважає, що військова частина знову порушує його права та не врахувала при розрахунках абзац 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 за період з 01.03.2018 по 16.02.2020 та не врахував для проведення індексації базовий місяць січень 2018 року за період з 01.12.2011 по 28.02.2018, що призвело до повторного оскарження вказаних протиправних дій, так як відповідач виконуючи свої дискреційні повноваження продовжує порушувати норми законів та в повному обсязі не виконує рішення суду, а довідку про нарахування не дає.

Зазначає, що після підвищення посадового окладу у березні 2018 року, розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, а навпаки, грошовий дохід зменшився на 255,09 грн, підвищення доходу не відбулось. Оскільки, у лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін 241,70 % то відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1 762,00 грн * 241,70 % /100), що становить 4258,75 грн. Тобто, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4258,75 грн - 0,00 грн = 4258,75 грн.

Вважає, що всупереч Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України від 03.07.1991 №1282-Х II «Про індексацію грошових доходів населення», постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» Відповідачем за період з 01.12.2011 по 28.02.2018 не була виплачена позивачу індексація грошового забезпечення на суму 127 528,87 грн. З урахуванням виплачених сум, за період з 02.03.2018 до 17.02.2020 - 121 852,42 грн з урахуванням виплачених сум. Всього за період проходження служби з 01.12.2011 по 17.02.2020 урахуванням раніше виплачених сум індексації в розмірі 4 497,00 грн, загальна сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складає 248 617,89 грн, та 208 852,06 грн з урахуванням виплачених сум. 08.12.2022 за рішенням суду військовою частиною було виплачено 40 529,23 грн за період з 01.12.2011 до 28.02.2018, таким чином 127 528,87 грн - 40 529,23 грн, до виплати необхідно ще 86 999,64 грн з урахуванням виплачених сум. Тому, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про захист своїх прав.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/394/23 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

Ухвалою суду від 16.01.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Одночасно з суд витребував з Військової частини НОМЕР_1 :

- завірену копію особистої картки на грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2018 рік:

- довідку (розрахунок тощо) про суму нарахованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду;

- довідку щодо розміру премії встановленої ОСОБА_1 після підвищення посадового окладу у березні 2018 року;

- довідку щодо виплачених сум індексації за періоди з 01.12.2011 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 17.02.2020.

02 лютого 2023 року за вх. №5039 суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено розрахунок на виконання рішення суду № 280/2802/22 від 26.07.2022, на загальну суму 41 197,19 грн та 08.12.2022 позивачу надійшли кошти в сумі 40 529,23 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в березні 2018 року посадовий оклад було підвищено з 530 грн до 2 550 грн, а загальний грошовий дохід згідно особистої картки на грошове забезпечення № 137 складає 9 230,20 грн у лютому 2018 року та 13 828,66 грн склала у березні 2018 року, тобто березень 2018 року є базовим місяцем для проведення нарахування індексації грошового забезпечення.

Абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, з урахуванням якого згідно рішення суду, здійснено розрахунок індексації, зазначено, що «Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу». У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру. Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення грошового доходу (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Отже, при розрахунку індексації ОСОБА_1 було проведено розрахунок з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та Постанови № 1013 з урахуванням раніше виплачених сум. Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Внутрішніх військах МВС України та Національної гвардії України МВС України на різних посадах. Що підтверджується наданим позивачем посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 16.06.2017.

ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) наказом № 40 від 17.02.2020 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, який здав справи і обов`язки за посадою стрільця 3-го відділення 2-го патрульного взводу 3-ї патрульної роти 1-го патрульного батальйону та звільненого відповідно до частини 5 пункту 2 підпункту "А" статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2020 № 9 о/с у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, без права носіння військової форми одягу, 16 лютого 2020 року. Для постановки на військовий облік направити до Комунарського РВК м. Запоріжжя. До оперативного резерву першої черги не зараховувати. Що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №40 від 17.02.2020, наданим позивачем.

Після звільнення та виключення позивача зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу Т.в.о. командира частини НОМЕР_1 від 17.02.2020 № 40, позивачу, стало відомо, що грошове забезпечення здійснювалось йому не в повному обсязі. Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі № 280/2802/22 яке набрало законної сили 19.08.2022, позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати не в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2011 по 17.02.2020 включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2011 по 17.02.2020 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2011 по 28.02.2018 - січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 17.02.2020 - березень 2018 року, з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Що підтверджується копією судового рішення від 26.07.2022 у справі № 280/2802/22 наданим позивачем.

Відповідно до положень статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі № 280/2802/22, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи в силу положень статті 78 КАС України.

08.12.2022 відповідач за рішенням суду виплатив позивачу суму індексації в сумі 40 529,23 грн, що сторонами по справі не заперечувалась. Що підтверджується наданою позивачем квитанцією про зарахування коштів на його рахунок 08.12.2022.

Позивач зазначає, що військова частина не врахувала при розрахунках абзац 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 за період з 01.03.2018 по 17.02.2020. Так, позивач зазначає, що після підвищення посадового окладу у березні 2018 року, розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, в сумі 4463,15 грн, що склалась у місяці підвищення доходу, підвищення доходу відбулось на 24,30 грн.

Оскільки в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін 241,70 % то відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн * 241,70% /100), що становить 4258,75 грн. Тобто, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн 24,30 грн = 4439,85 грн, а тому відповідач за період з 01.12.2011 по 28.02.2018 повинен був виплатити 127 528,87 грн, з урахуванням виплачених сум, а за період з 01.03.2018 до 17.02.2020 121 852,42 грн, з урахуванням раніше виплачених сум. Не погоджуючись із сумою виплаченої індексації, позивач звернувся до суду із даним позовом. На підтвердження своїх доводів позивачем наданий розрахунок індексації грошового забезпечення з 2008 по 2020 рік.

Відповідно до копій особових карток позивача на грошове забезпечення, які містяться в матеріалах справи: № 125 за 2012 рік, № 125 за 2013 рік, №125 за 2014 рік, №125 за 2015 рік, № 125 за 2016 рік, № 143 за 2017 рік, №137 за 2018 рік, №133 за 2019 рік, № 166 за 2020 рік до розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 входило: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років, додаткові види грошового забезпечення (премія у %);

Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи, яка видана начальником фінансового відділення (головний бухгалтер) підполковником ОСОБА_2 : щодо виплаченої індексації ОСОБА_1 за періоди з 01.12.2011 по 31.12.2012, зазначено, що у військової частини відсутня інформація про виплати , так як відповідно до ЗУ «Про національну гвардію України» особові картки військовослужбовців частини за 2011 - 2012 роки знаходяться у Центральному архіві відділі Національної гвардії України. За період з 01.01.2013 по 17.02.2020 виплачено індексацію в сумі 4 497,00 грн;

Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи, яка видана начальником фінансового відділення (головний бухгалтер) підполковником ОСОБА_2 : ОСОБА_1 проведені виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 17.02.2020, базові місяці визначені згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, спираючись на зміни розмірів постійних виплат (тарифна ставка - посадовий оклад) складових грошового забезпечення військовослужбовців в сумі 41 197, 19 грн.

Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи, яка видана начальником фінансового відділення (головний бухгалтер) підполковником ОСОБА_2 : з 01.03.2018 ОСОБА_1 було встановлено премію в розмірі 115 % посадового окладу.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються: Податковим кодексом України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон № 1282-ХІІ), Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078), Постанова Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони України № 260 від 11.06.2008 (чинної станом на березень 2018 року).

Аналізуючи нормативні законодавчі ати з питань вирішення вимоги позивача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 вчинити певних дій, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон № 1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІвизначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Пунктом 2 Порядку № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 Порядку № 1078 зазначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції станом на 01.03.2018) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Враховуючи приписи абз. 1, п. 5 Порядку № 1078 вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення окладів особи.

З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, для оскаржуваного періоду з 01.03.2018 по 17.02.2020 включно індекс споживчих цін за 1 або 100 є встановленим в березні 2018 року.

Враховуючи приписи абз. 2, п. 5 Порядку № 1078, ст. 4 Закону України № 1282-XII, офіційні дані, що містяться на сайті Державної служби статистики України щодо індексів споживчих цін, то лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103 % перевищено для військовослужбовців.

Разом з тим, підвищення тарифних ставок (окладів) та прийняття значення індексу споживчих цін у березні 2018 року за 1 або 100 відсотків не спростовують, що позивач має право на отримання виплати індексації в розмірі, який має бути встановлено відповідно до приписів абз. 4, 6 п.5 Порядку № 1078.

Проаналізувавши абз. 3-5 п.5 Порядку № 1078, суд вбачає, що вони здійснюють правове регулювання виплати індексації за тих чи інших умов конкретно в місяці підвищення грошового доходу, яким за обставинами даної справи є березень 2018 року.

При цьому, згідно абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Зазначена норма свідчить про те, що у випадку позивача якщо розмір підвищення його грошового доходу в березні 2018 року не перевищив суму індексації, що мала скластися в цьому місяці, то визначена сума індексації (як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), має продовжуватися йому виплачуватися до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби.

Підсумовуючи, вірне вирішення спірних правовідносин вимагає встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суму індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Відповідно до п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Щодо суми індексації, яка мала скластися в березні 2018 року, то з врахуванням цифрових значень наданих позивачем у розрахунку індексації, врахування, приписів п. 4, 5 Порядку № 1078, даних Мінстатистики щодо індексів споживчих цін її розмір мав складати 4 463,15 грн (1762,00 грн * 253,3 %).

Пунктом 2 Порядку №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Під час встановлення співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру), суд керується наявною в матеріалах справи особистою карткою на грошове забезпечення за 2018 рік.

Відповідно до п. 164.1.2, 164.2, 164.2.1 ст. 164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Суд зазначає, що «грошовий дохід» включає в себе всі складові грошового забезпечення військовослужбовця, що відповідає ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Додатково слід зазначити, що згідно п. 168.5 ст. 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Особиста картка на грошове забезпечення за 2018 рік підтверджує, що компенсація ПДФО позивачу нараховувалася виходячи із суми складових його грошового забезпечення, що підтверджує висновки суду, що в якості грошового доходу слід враховувати грошове забезпечення в цілому.

Відповідно до п. 1.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони України № 260 від 11.06.2008 (чинної станом на березень 2018 року) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.

Так, суд не погоджується із викладеним твердженнями позивача, що після підвищення посадового окладу у березні 2018 року, розмір підвищення його грошового доходу не перевищує суму індексації, в березні 2018 року в сумі 4463,15 грн, що склалась у місяці підвищення доходу, підвищення доходу відбулось на 24,30 грн.

Обґрунтовуючи вищевикладене позивач зазначив, що грошове забезпечення позивача:

- за лютий 2018 року складає 7822,20 грн, а саме: посадовий оклад 530,00 грн, Оклад за військовим званням 35,00 грн, Надбавка за вислугу років - 113,00 грн, Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 339,00 грн, Премія 6805,20 грн,

- за березень 2018 року складає 7846,50 грн, а саме: Посадовий оклад - 2550,00 грн, Оклад за військовим званням - 600,00 грн, Надбавка за вислугу років 945,00 грн, Надбавка за виконання особливо важливих завдань 819,00 грн, Премія 2932,50 грн.

Проте, суд звертає увагу, що згідно наявної в матеріалах справи особистої картки на грошове забезпечення за 2018 р. позивача вбачається, що грошовий дохід позивача (як сума складових які не мають разового характеру):

- в лютому 2018 року становив 9230,20 грн, ( не 7822,20 грн як зазначив позивач) а саме: Посадовий оклад - 530,00 грн, Оклад за військовим званням - 35,00 грн, Надбавка за вислугу років - 113,00 грн, Надбавка за виконання особливо важливих завдань - 339,00 грн, Премія 6 805,20 грн, Компенсація 1 408,00 грн (яку не зазначив позивач);

- а в березні 2018 року становив 13 828, 66 грн (не 7 846,50 грн як зазначив позивач), а саме: посадовий оклад - 2 550,00 грн, Оклад за військовим званням - 600,00 грн, Надбавка за вислугу років - 945,00 грн, Надбавка за виконання особливо важливих завдань 819,00 грн, Премія 6 805,20 грн (а не 2 932,50 грн як помилково зазначив позивач), Компенсація 1 224,94 грн та 884,52, грн (яку не зазначив позивач).

За таких умов, збільшення грошового доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року склало 4 598,46 грн (13 828,66 грн 9 230,20 грн), спростовує наявність підстав для виплати позивачу з 01.03.2018 по 17.02.2020 сталого щомісячного розміру індексації відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 Порядку № 1078, оскільки підвищення грошового доходу на 4598,46 грн перевищило розмір індексації, який мав бути виплачений позивачу в березні 2018 року (4463,15 грн).

Отже, відповідачем при розрахунку індексації ОСОБА_1 було правомірно проведено розрахунок з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з урахуванням раніше виплачених сум.

Судом встановлено, що відповідачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі № 280/2802/22 виконано не в повному обсязі, а саме: відповідачем не нарахована і не виплачена на користь ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2011 по 31.12.2012, що підтверджується довідкою, що міститься в матеріалах справи, яка видана начальником фінансового відділення (головний бухгалтер) підполковником ОСОБА_2 . В ній зазначено, що у військовій частині відсутня інформація про виплати індексації ОСОБА_1 за періоди з 01.12.2011 по 31.12.2012, так як відповідно до ЗУ «Про національну гвардію України» особові картки військовослужбовців частини за 2011 - 2012 роки знаходяться у Центральному архіві відділі Національної гвардії України. За період з 01.01.2013 по 17.02.2020 виплачено індексацію в сумі 4 497,00 грн.

Таким чином, щодо позовних вимог про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації, то суд зазначає наступне.

У пункті 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст. 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Враховуючи наявність факту виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення лише 08.12.2022 за період 01.01.2013 по 17.02.2022, суд вважає, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати (грошового забезпечення), у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за даний період, по день фактичної виплати індексації 08.12.2022.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

За наведеного вище суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 17.02.2020 включно за весь час затримки виплати по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення 08.12.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 01 серпня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький