Справа № 260/3668/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 серпня 2023 рокум. Ужгород№ 260/3668/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу"; 2) скасувати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області рішення №82 від 07.03.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби період проходження служби на посадах в органах місцевого самоврядування з 05.08.1994 по 17.11.1997 рік та з 28.01.2002 по 05.11.2015 та перевести з 27.02.2023 року ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до норм Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної в довідках виконавчого комітету Чопської міської ради №05-06-2020 та 05-06-2021 від 23.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 2021 року отримує пенсію за віком. З метою переходу на інший вид пенсії він звернувся до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою, однак у задоволенні такої було відмовлено з мотивів не поширення дії Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 на посадових осіб органів місцевого самоврядування. Вказану відмову вважає протиправною та такою, що суперечить Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та Прикінцевим та перехідним положенням Закону України «Про державну службу», оскільки на момент звернення його стаж державної служби становив більше 20 років.

18 травня 2023 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позовну заяву №0700-0902-8/25496 від 18.05.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зокрема, зазначив, що з 01 травня 2016 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсій та отримують пенсії на загальних підставах, за виключеннями тих, які станом на 01.05.2016 займали посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, та перебачений законодавством вік. За результатами розгляду поданих заявником документів встановлено, що стаж державної служби в нього складає 3 роки 6 місяців, що є не достатнім для проведення перерахунку його пенсії.

25 травня 2023 року відповідач 2 надіслав до суду відзив на позовну заяву №1500-0903-7/64878 від 25.05.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зокрема, зазначив, що за результатами розгляду поданих позивачем документів було встановлено відсутність правових підстав для перерахунку його пенсії шляхом переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки за даними трудової книжки стаж роботи позивача на державній службі становить 3 роки 6 місяців, що не відповідає вимогам Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу».

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою, в якій просив перевести його з одного виду пенсії на інший, зокрема, пенсію державного службовця, до якої долучив, серед іншого, довідку №1-к-23 від 23.02.2023 Чопської міської ради, рішення та розпорядження Чопської міської ради про призначення його на посади органу місцевого самоврядування, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №05.06.20 та №05.06.21 від 23.02.2023

За результатами розгляду поданої заяви рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) №82 від 07.03.2023 ОСОБА_1 відмовлено у переході на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» з огляду на відсутність необхідного страхового стажу. Так, до такого не було зараховано період роботи з 28.01.2002 по 05.11.2015 на посадах в органах місцевого самоврядування, однак жодного обґрунтування причин не зарахування такого в оскарженому рішенні не наводиться.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням органу Пенсійного фонду України, вважаючи його таким, що порушує передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови органу Пенсійного фонду України перевести позивача на інший вид пенсії, зокрема, пенсію державного службовця.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі Закону №889), яким врегульовано, в т.ч. питання пенсійного забезпечення державних службовців.

За нормами ст. 90 Закону №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Поряд з цим, згідно з п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889).

Отже, при наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 року у справі №560/2398/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року регулювалися нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон №3723).

Так, ч. 1 зазначеної статті передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, необхідною умовою для отримання вказаного виду пенсії є наявність у особи спеціального стажу на посадах державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та спеціальними актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до довідки Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області №1-к-23 від 23.02.2023 ОСОБА_1 з 05 серпня 1994 року по 05 листопада 2015 року працював на різних посадах, зокрема: заступника голови Чопської міської ради, спеціаліста першої категорії міськради по організаційним питанням, завідуючого відділом організаційно-правової та режимно-секретної роботи. Окрім того, з 06.12.2021 ОСОБА_1 прийнятий на посаду начальника організаційного відділу апарату Чопської міської ради та її виконавчого комітету за строковим трудовим договором, де працює і по теперішній час.

Разом з тим, оскарженим рішенням ГУ ПФУ в Одеській області вказані періоди роботи не були враховані до страхового стажу позивача при вирішенні питання можливості переведення його на пенсію за нормам Закону України «Про державну службу» без будь-якої аргументації неможливості зарахування такого.

Оцінюючи таке рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III від 07.06.2001 (далі Закон №2493).

Служба в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст. 1 Закону №2493, це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування, в розумінні ст. 2 Закону №2493, є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493, дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (чинним до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби в органі місцевого самоврядування) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Так, п. 2 зазначеного вище Порядку передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), в тому числі, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016.

Посади, які обіймав ОСОБА_1 в Чопській міській раді ст. 14 Закону №2493 віднесені до посад в органах місцевого самоврядування. А тому суд вважає, що період трудової діяльності з 28.01.2002 по 05.11.2015 підлягає зарахуванню до стажу державної служби позивача.

До такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2018 року у справі №500/6640/16.

З огляду на те, що за результатами розгляду даної справи судом встановлено протиправність оскарженого рішення ГУ ПФУ в Одеській області, таке підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати до страхового стажу державної служби період проходження служби на посадах в органах місцевого самоврядування з 05.08.1994 по 17.11.1997 суд зазначає, що оскаржене рішення №82 від 07.03.2023 не містить жодних відомостей щодо розгляду ГУ ПФУ в Одеській області питання можливості зарахування такого до стажу державної служби, як і не містить обґрунтування причин неможливості зарахування такого.

В свою чергу питання можливості зарахування періодів до страхового стажу та їх достатності в першу чергу повинно вирішуватися органом Пенсійного фонду України, як уповноваженим на призначення пенсії державним органом. Суд в свою чергу здійснює виключно перевірку правомірності рішень такого на дотримання вимог чинного законодавства.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене суд вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області, як орган, що відповідно до принципу екстериторіальності розглядав питання можливості переведення позивача на інший вид пенсії, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з врахуванням висновків суду, зроблених за результатами розгляду даної адміністративної справи.

Поряд з цим не підлягає задоволенню позовна вимога в частині визнання протиправними дій відповідачів по відмові у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, з огляду на те, що саме оскарженим рішенням відповідача 2 №82 від 07.03.2023 були в даному випадку порушені права позивача, а тому скасування такого є належним та достатнім способом захисту його прав.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №82 від 07.03.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу державної служби період проходження ОСОБА_1 служби на посадах в органах місцевого самоврядування з 28.01.2002 по 05.11.2015.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії з урахування правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн. (П`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін