Справа № 200/7520/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року справа №200/7520/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 200/7520/21 (головуючий І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області МВС України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 894 від 06.05.2021 в частині застосування до позивача - інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 287 о/с від 17.05.2021 в частині звільнення зі служби в поліції з 17.05.2021 інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_1 ;

- поновити позивача на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України з 17.05.2021;

- стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 17.05.2021 по день поновлення на службі.

В обґрунтування позову зазначив, що проходив службу в Національній поліції України, на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Національній поліції України.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національній поліції України № 894 від 06.05.2021 до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби та згідно з наказом Департаменту патрульної поліції Національній поліції України № 287 о/с від 17.05.2021 його звільнено зі служби в поліції з 17 травня 2021 року.

Підставою для прийняття наказу про звільнення є висновок службового розслідування за фактом відкриття кримінального провадження № 0000269 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно позивача за фактом вимагання неправомірної вигоди працівниками Волноваського РВП.

Оскільки висновок службового розслідування містить лише опис скоєного діяння, яке є предметом зазначеного кримінального провадження, і матеріали службового розслідування не містять рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, застосування до нього стягнення у вигляді звільнення зі служби суперечить принципам презумпції невинуватості, який передбачено ст. 62 Конституції України.

Сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР та повідомлення про підозру позивачу не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення присяги працівника поліції.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 894 від 06.05.2021 в частині застосування до ОСОБА_1 - інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 287 о/с від 17.05.2021 в частині звільнення зі служби в поліції з 17.05.2021 ОСОБА_1 - інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 18 травня 2021 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 43516,25 гривень з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Звернуто до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Матеріалами службового розслідування підтверджено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме недотримання принципів діяльності поліцейського та вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач був звільнений не за систематичне порушення дисципліни, а за вчинення дій, що підривають авторитет поліції України.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не підтвердження факту невиконання позивачем своїх посадових обов`язків, оскільки цей висновок спростовується як змістом функціональних обов`язків позивача, так і його діями всупереч ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 08.02.2019 № 100 при отриманні інформації про скоєння особою правопорушення.

Також є безпідставними висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, оскільки воно проведено відповідно до приписів Дисциплінарного статуту та наказу МВС України № 893.

Відомості, необхідні дисциплінарній комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел, зокрема, з матеріалів кримінальних проваджень, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

До 17 травня 2021 року позивач проходив службу в органах Національної поліції України, на день звільнення працював на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області.

18 лютого 2021 року Волноваським районним відділом поліції ГУНП в Донецькій області до УКЗ ГУНП в Донецькій області направлено повідомлення про відкриття кримінального провадження № 0000269 від 16.02.2021 Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Краматорську, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання неправомірної вигоди окремими працівниками Волноваського РВП.

За фактом відкриття кримінального провадження № 0000269 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до ст.ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту НП України наказом ГУ НП в Донецькій області від 24.03.2021 № 522 призначено службове розслідування.

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 24.03.2021 № 185 о/с, зокрема, ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування (а.с.62)

За результатами службового розслідування складено висновок від 21 квітня 2021 року (а.с.50-59)

У висновку зазначено, що відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, вважати такими, що підтвердилися.

За особисту недисциплінованість, недотримання вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 3 ч. 1 ст. 2, пп. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, абзацу 1 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, що виразилося в укритті тяжкого злочину, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в області позивача, майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

На підстав висновків службового розслідування ГУ НП в Донецькій області прийнято наказ від 06.05.2021 № 894 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області та їх покарання».

Цим наказом за порушення службової дисципліни, особисту недисциплінованість, що виразилося в недотриманні вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 3 ч. 1 ст. 2, пп. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, абзацу 1 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліційський, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося в укритті тяжкого злочину, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України інспектора відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП ГУНП в області позивача, майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с.64-65)

Наказом ГУ НП в Донецькій області від 17.05.2021 № 287о/с позивача звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.66).

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією ГУ НП в Донецькій області встановлено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованим у м. Краматорську, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 за ч. 3 ст. 368 КК України за фактом неправомірних дій окремих працівників СРПП Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області.

Під час розслідування встановлено, що 18.02.2021 відповідно до графіка, затвердженого т.в.о. начальника Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області, у складі добового наряду заступили на службу з 08:00 години інспектор відділу реагування патрульної поліції Волноваського РВП В. Лисенко та поліцейський відділу реагування патрульної поліції цього РВП ОСОБА_2 .

Під час несення служби у складі наряду на автомобілі "Renault Duster" н.з. НОМЕР_2 вони зупинили автомобіль "ВАЗ-2107" під керуванням громадянина ОСОБА_3, в салоні якого виявили дизельне паливо у кількості 200 літрів. Під час бесіди поліцейських з громадянином ОСОБА_3 , останній зізнався, що вказане дизельне паливо ним було викрадене в одному з гаражів гаражного кооперативу м. Волноваха і яке він хотів реалізувати.

Незважаючи на отриману від водія інформацію про перевезення ним викраденого, працівники поліції, всупереч вимогам законодавства, порушуючи функціональні обов`язки, будь-яких заходів до реєстрації інформації про кримінальне правопорушення не вжили. Натомість вступили з правопорушником у неділові відносини, оцінку яким буде надано слідчими ТУ ДБР в рамках розслідування кримінального провадження № 0000031 за ч. 3 ст. 368 КК України.

Також під час службового розслідування було встановлено, що слідчим відділом Волноваського РВП проводилось досудове розслідування в кримінальних провадженнях, до вчинення яких безпосередньо причетний громадянин ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, які об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000067.

В зв`язку з тим, що автомобіль громадянина ОСОБА_3 ВАЗ-2107 н.з. НОМЕР_3 був знаряддям вчинення злочину, на якому останній перевозив викрадені речі, автомобіль було вилучено у місцевого підприємця м. Волновахи, якому напередодні громадянин ОСОБА_3 його продав.

29.03.2021 кримінальне провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням громадянина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, направлено до суду.

Керівництвом Волноваського РВП отриману від громадянина ОСОБА_3 інформацію щодо укриття працівниками ВРПП Волноваського РВП скоєних ним злочинів 18.02.2021 передано до Донецького управління ДВБ НП України.

09.03.2021 ТУ ДБР, розташованому у м. Краматорську, відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за фактом неправомірних дій окремих працівників СРПП Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області.

Наказом ГУНП в Донецькій області від 24.03.2021 № 185 о/с, зокрема, позивача відсторонено від виконання службових обов`язків.

За результатами службового розслідування за особисту недисциплінованість, недотримання вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 6, 7 розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376, п. 5 розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, п. 13 розділу XII Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.04. 2020 № 357, наказом ГУ ПН в Донецькій області від 25.03.2021 № 570, зокрема, майору поліції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Постановами Територіального управління ДБР, розташованому у м. Краматорську, про закриття кримінального провадження від 06 липня 2021 року та від 30 квітня 2021 року кримінальні провадження № 0000269 та № 0000031 за ч. 3 ст. 368 КК України закрито слідчим на підставі п. 2 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу та події кримінального правопорушення відповідно (а.с. 139-146).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що матеріали службового розслідування не містять будь-яких доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено виключно за обставинами кримінального провадження. Однак, виключно вироком суду можуть бути підтверджені обставини, описані у висновку службового розслідування та в наказі про накладення дисциплінарного стягнення, стосовно того, чи мали місце з боку ОСОБА_1 дії із вступу у неділові стосунки з іншою особою та вимаганні неправомірної вигоди.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На підставі частини першої статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як визначено пунктом 3 частини першої статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах протидії злочинності.

Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно частини другої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Як визначено статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

9) доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення;

26) здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Як визначено частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до частини другої статті 19 Закону України "Про національну поліцію" підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частин першої та другої статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 1, 2, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Відповідно до частини першої розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; (…)

Як визначено пунктом 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.03.2019 за № 223/33194, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем під час службового розслідування встановлені порушення позивачем вищезазначених приписів нормативно-правових актів.

За функціональними обов`язками інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 (а.с.70) він зобов`язаний своєчасно реагувати на всі звернення та повідомлення про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення або події, надавати населенню всебічну допомогу, здійснювати профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень (п.1).

Згідно з частиною першою статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами першою, другою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Частиною третьою статті 11 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті.

Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

За статтею 14 Дисциплінарного статуту, обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Спір у цій справі виник у зв`язку із накладенням дисциплінарного стягнення на поліцейського у вигляді звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»

Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності визначено вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягає у порушенні вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 3 ч. 1 ст. 2, пп. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, абзацу 1 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося в укритті тяжкого злочину, скоєнні вчинку, який підриває авторитет та довіру громадян до Національної поліції України і є несумісним з подальшим проходженням служби в лавах Національної поліції України.

Аналіз норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції свідчить, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580 виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 26.02.2020 у справі № 580/1415/19 та багатьох інших.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Адміністративний суд у силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Як свідчать матеріали справи позивача звільнено зі служби в поліції за вчинення діяння, несумісного з його посадою.

Висновком службового розслідування встановлено, що позивач вчинив проступок, який проявився у порушенні вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 3 ч. 1 ст. 2, пп. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 18, ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", п. 6 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, абзацу 1 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки та Присяги працівника поліції.

Відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Нехтування позивачем вимогами Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами етичної поведінки, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у НП України.

Суд звертає увагу, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів Національної поліції і її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Тобто, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.

Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Таким чином, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які ганьблять звання працівника поліції або підривають її авторитет чи носять корисливий або протиправний характер.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку та його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень доведено встановлені факти порушення позивачем вимог Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні порушення та інші події.

Щодо доводів позивача, що виключно вироком суду можуть бути підтверджені обставини, описані у висновку службового розслідування , суд зазначає наступне.

Відсутність вироку суду про визнання позивача винним в інкримінованих кримінальних правопорушень не є підставою для скасування оспорюваних наказів, адже його звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Зокрема, в наказі про звільнення вказаний п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580, а не пункт 10 цієї норми.

Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду.

А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580 у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 30.08.2022 у справі № 120/8381/20-а, від 14.03.2023 у справі № 320/1206/21.

Таким чином позивача звільнено не за підозру у вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України.

Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Колегія суддів враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення, зокрема, позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.

Таким чином, навіть за відсутності у майбутньому обвинувального вироку суду за результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних службових осіб та аналізувався під кутом зору статті 24 Закону України «Про запобігання корупції», Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки.

Застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження щодо отримання позивачем неправомірної вигоди.

Таким чином, суд зазначає про несумісність вчинення позивачем протиправного діяння з проходженням служби в органах поліції. Вчинення такого діяння суперечить змісту Присяги поліцейського, оскільки підриває довіру громадян як до працівників поліції, так і до органів Національної поліції України в цілому, принижує їх авторитет.

Суд зазначає, що порядок проведення службового розслідування відповідачем не порушено та службове розслідування здійснено відповідно приписам Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України № 893 від 07.11.20128.

Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з тих підстав, що матеріали службового розслідування не містять будь-яких доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виключно вироком суду можуть бути підтверджені обставини, описані у висновку службового розслідування та в наказі про накладення дисциплінарного стягнення на позивача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 200/7520/21 - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 200/7520/21 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області МВС України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 31 липня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 31 липня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв