Справа № 300/3191/23
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2023-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" серпня 2023 р. справа № 300/3191/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Гомельчука С.В.,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку з 15 лютого 2023 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка та періоду проходження строкової служби в армії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 15 лютого 2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який працює на відповідній посаді, згідно із Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Івано-Франківським апеляційним судом 20.01.2023 за №03- 37/1/2023, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на отримання 68 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1977 по 17.06.1982, що складає 2 роки 4 місяці 23 дні, та період проходження строкової військової служби у Збройних Силах Союзу РСР з 01.10.1982 по 26.09.1984, що складає 1 рік 1 місяців 25 днів, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовна заява обґрунтована тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2021, Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області у березні 2021 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та враховано збільшений розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці № 04-12/102-20 від 02.03.2020, а також залишено незмінним стаж судді 29 років 1 місяць 28 днів. Однак у липні 2021 року відповідач визначив розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - 58 відсотків. Вважає, що у відповідача під час проведення перерахунку на піставі нової довідки не було жодних підстав та не наведено аргументів щодо зменшення вісоткового розміру та не прийнято рішення про таке зменшення. Переконаний, що має прво на зарахування до стажу судді, який дає право на відставку та одержавння щомісячного довічного грошового утримання, половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті університету та період проходження строкової служби, оскільки працював суддею з 1992 року більше як 10 років.
Ухвалою суду від 06.06.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 19.06.2023 відкрито спрощене провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.
05.07.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Зазначає, що постанова КМУ "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005 № 865 втратила чинність на підставі постанови КМУ № 1097 від 01.12.2010, а Законом "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII не передбачено зарахування періоду навчання у вищих навчальних закладах та час проходження строкової служби в рядах Радянської армії до стажу роботи, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання. Окрім цього, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2020, позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 в розмірі 58% суддівської винагороди, при цьому ГУ ПФУ в Івано-Франківській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим,у задоволенні позову просить відмовити.
У період з 26.06.2023 по 10.07.2023 включно головуючий суддя у справі перебував у відпустці.
Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив таке.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади судді, на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.09.2017 № 2747/0/15-17, у зв`язку з поданням заяви про відставку, а наказом від 19.09.2017 № 210-ос виключено зі складу суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.
З 20.09.2017 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до п. 25 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII та статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010.
Відповідно до довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 № 04-12/102-20 "Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці", суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , станом на 18.02.2020 складає 184 976,00 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2021, яке набрало законної сили (справа № 300/2907/20) визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.05.2020 № 136/5 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/102-20. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за 04-12/102-20 3 урахуванням фактично виплачених сум.

У березні 2021 року, на виконання цього судового рішення, Управління ПФУ в м. Івано-Франківську здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та врахувало збільшений розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці № 04-12/102-20 від 02.03.2020, а також залишило незмінним стаж судді 29 років 1 місяць 28 днів.

У липні 2021 року відповідач визначив розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - 58%.

24.01.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідки від 20.01.2023 №03-37/1/2023.

Листом ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 15.02.2023 зазначено, що половина строку навчання на денному відділенні юридичного факультету Київського державного університету та періоду строкової служби в армії позивачу зараховано при призначенні щомісячного довічного грошового утримання у 2017 році виключно до стажу роботи, який дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Відповідно, при розгляді заяви від 24.01.2023 щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, періоди навчання і військової служби нс зараховано до суддівського стажу, в тому числі для збільшення відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання.

Не погоджуючись із проведеним перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без зарахування спірних періодів до стажу судді, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Норми матеріального права у цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 25 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) ( в редакції, чинній на момент звільнення позивача) встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді належат до застосування норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Частиною 1 статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 2453-VІ (далі - Закон № 2453 чинний на момент виникнення правовідносин) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з вимогами ст.135 Закону №2453 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Відповідно до п.11 Перехідних положень Закону № 2453 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІ (далі - Закон № 2862) .

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ (30.07.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів".

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби.

Як встановлено судом, позивач з 01.09.1977 по 17.06.1982 навчався на юридичному факультеті денної форми навчання Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка , у період з 01.10.1982 по 26.09.1984 проходив строкову службу в армії , що підтверджується записом у військовому квитку, серії ВЧ № НОМЕР_1 та дипломом серії НОМЕР_2 від 17.06.1982, копії яких містяться у матеріалах справи.

19.12.1992 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_3 зарахований на посаду Коломийського міського народного суду, а з 20.01.2011 по 19.09.2017 працював суддею Апеляційного суду Івано-Франківської області, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді на момент набрання чинності Закону №2453-VI від 07.07.2010 становив більше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, враховується також календарний період проходження строкової військової служби та половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Відтак, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 24.03.2020 у справі 559/512/17, від 29.04.2020 у справі 426/12415/16-а, від 13.05.2020 у справі 242/1890/17, від 18.06.2020 у справі 498/337/17, від 07.09.2020 у справі 426/14458/16, від 20.04.2021 у справі 344/5707/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 2 статті 242 КАС України).

Рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 25 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VII зі змінами.

Отже, положення закону, на підставі яких ОСОБА_1 призначено та виплачувалося довічне грошове утримання судді у відставці втратило чинність, і з 19.02.2020 порядок визначення та перерахунку довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону № 1402-VII.

Згідно з пунктом 3 даного Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується суддям у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки.

Стаж безпосередньо на посаді судді позивача становить 24 роки 9 місяців та 5 днів, що не заперечується відповідачем.

3 урахуванням половини строку денної форми навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г Шевченка у період з 01.09.1977 по 17.06.1982, а саме 2 роки 4 місяці 23 дні та проходження строкової військової служби з 01.10.1982 по 26.09.1984, тобто 1 рік 11 місяців 25 днів, загальний стаж роботи позивача на посаді судді становить 29 років 1 місяць 26 днів (24p 9м 5д + 2р 4м 23д + 1p 11м 25д)

Отже, оскільки стаж позивача на посаді судді становить більше 29 років, то відповідно до вимог пункту 3 статті 142 Закону №1402-VIII відповідач зобов`язаний позивачу виплачувати довічне грошове утримання у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50% + (9 x 2%) = 68%).

Здійснюючи перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.01.2021 на підставі довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/102-20, починаючи з 19.02.2020, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області безпідставно не включено до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби та половину строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та визначено неправильний відсоток нарахування довічного грошового утримання від суддівської винагороди діючого судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку стажу роботи на посаді судді та відповідно позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити з 15.02.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відповідно до довідки Івано-Франківського апеляційного суду від 02.03.2020 за №04-12/102-20, врахувавши до стажу роботи на посаді судді, з якого розраховуються відсотки при обчисленні довічного грошового утримання, половину строку денної форми навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г Шевченка у період з 01.09.1977 по 17.06.1982 (2 роки 4 місяці 23 дня) та проходження строкової військової служби з 01.10.1982 по 26.09.1984 (1 рік 11 місяців 25 днів), з урахуванням раніше виплачених сум.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, до стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача належать судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн, понесення яких підтверджується квитанцією від 28.05.2023, яка міститься серед матеріалів справи.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку з 15 лютого 2023 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування до стажу роботи судді половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка та періоду проходження строкової служби в армії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) здійснити з 15 лютого 2023 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді, який працює на відповідній посаді, згідно з Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Івано-Франківським апеляційним судом 20.01.2023 за 03-37/1/2023, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на отримання 68 відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1977 по 17.06.1982, що складає 2 роки 4 місяці 23 дні, та період проходження строкової військової служби у Збройних Силах Союзу РСР з 01.10.1982 по 26.09.1984, що складає 1рік 1 місяців 25 днів, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.