Справа № 320/8401/22
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року № 320/8401/22

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Вирій» до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправними та скасування рішень в частині,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Вирій» (далі також - ПП «Вирій», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі також відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 18 серпня 2022 року № 49 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки в частині встановлення порушення позивачем пунктів 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №341 та пункту 3 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення»;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 18 серпня 2022 року № 48 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки в частині встановлення порушення позивачем пунктів 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року №341 та пункту 3 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Ухвалою суду від 12 грудня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій та вилучення суми необґрунтовано одержаної виручки є необґрунтованим і безпідставним в оскаржуваній частині, оскільки позивач не допускав порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті ним відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в актах перевірки та наданому суду відзиві.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував.

Позивачем було надано суду відповідь на відзив Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області у якому висловлено незгоду з позицією відповідача.

У судовому засіданні 24 травня 2023 року вирішено продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 липня 2022 року відповідач відповідно до вимог Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про ціни і ціноутворення» та на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 08 травня 2022 року № 11381/0/1-22 видав накази № 899-од та 900-од про проведення з 01 серпня 2022 року по 12 серпня 2022 року позапланової перевірки з питань дотримання на роздрібному ринку пального вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін позивача.

На підставі наказів були виписані направлення на проведення заходів державного контролю № 731 та № 730.

Так, відповідачем проведено позапланову перевірку ПП «Вирій» за місцем ведення господарської діяльності: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. А. Шептицького, 19, з питань дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за результатами якої складено акт від 12 серпня 2022 року № 56.

В ході перевірки, серед іншого, встановлено, що в період з 11 травня 2022 року позивачем реалізовано бензин автомобільний А-95 ціни на який сформовані з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних проти епідеміологічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі також Постанова № 1236), в результаті чого одержана необґрунтована виручка в сумі 6, 55 грн.

Також встановлено, що у період з 20 травня 2022 року по 01 серпня 2022 року ПП «Вирій» за адресою: м. Фастів, вул. А. Шептицького, 19, при реалізації бензинів автомобільних (бензин А- 92, бензин А-95) та дизельного палива було збільшено роздрібну ціну на 5% і більше до роздрібної ціни на бензини автомобільні (бензин А-92, бензин А- 95) та дизельне паливо станом на 12 травня 2021 року та не задекларовано відповідні зміни, чим порушено пункти 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 341 (далі також Постанова, Порядок № 341). При цьому необґрунтовано одержана виручка становить 334 423, 53 грн.

Розглянувши результати позапланової перевірки ПП «Вирій» (акт від 12 серпня 2022 року № 56) відповідачем вирішено вилучити у ПП «Вирій» суму необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 334 423, 53 грн у зв`язку з чим застосовано штраф у розмірі 334 423, 53 грн, про що прийнято рішення № 48 від 18 серпня 2022 року про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог.

Також, відповідачем проведено позапланову перевірку ПП «Вирій» за місцем здійснення господарської діяльності: 08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Великоснітинська, 77, з питань дотриманням суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за результатами якої складено акт від 12 серпня 2022 року № 57.

В ході перевірки, серед іншого, встановлено, що в період з 08 травня 2022 року по 11 травня 2022 року позивачем реалізовано бензин автомобільний А-95 із застосуванням роздрібної ціни, яка сформовані з порушенням вимог Постанови № 1236, в результаті чого одержана необґрунтована виручка в сумі 7 715, 00 грн.

Також встановлено, що у період з 20 травня 2022 року по 01 серпня 2022 року ПП «Вирій» за адресою: м. Фастів, вул. Великоснітинська, 77, при реалізації бензинів автомобільних (бензин А-92, бензин А-95) та дизельного палива було збільшено роздрібну ціну на 5% і більше до роздрібної ціни на бензини автомобільні (бензин А-92, бензин А- 95) та дизельне паливо станом на 12 травня 2021 року та не задекларовано відповідні зміни, чим порушено пункти 2, 3, 4 Порядку № 341. При цьому необґрунтовано одержана виручка становить 1 300 486, 90 грн.

Розглянувши результати позапланової перевірки ПП «Вирій» (акт від 12 серпня 2022 року № 57) відповідач вирішив вилучити у ПП «Вирій» суму необґрунтовано одержаної виручки в розмірі 1 300 486, 90 грн, у зв`язку з чим застосовано штраф у розмірі 1 300 486, 90 грн, про що прийнято рішення № 49 від 18 серпня 2022 року про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача в частині встановлення ними порушення позивачем пунктів 2, 3, 4 Порядку № 341, останній звернувся до суду з даним позовом.

При цьому суд звертає увагу, що позивачем спірні рішення не оскаржуються в частині виявленого порушення вимог Постанови № 1236.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до пунктів 1-3, 5, 9, 10, 13-15 статті 1 у Законі України «Про ціни та ціноутворення» терміни вживаються в такому значенні:

встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни;

гранична ціна - максимально або мінімально допустимий рівень ціни, який може застосовуватися суб`єктом господарювання;

застосування ціни - продаж (реалізація) товару за встановленою ціною;

продаж (реалізація) - господарська операція, під час якої здійснюється обмін товару на виражений у грошовій формі еквівалент або інший вид компенсації його вартості;

товар - продукція, роботи, послуги, матеріально-технічні ресурси, майнові та немайнові права, що підлягають продажу (реалізації);

фіксована ціна - обов`язкова для застосування суб`єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та державними колегіальними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та компетенції;

формування ціни - механізм визначення рівня ціни товару;

ціна - виражений у грошовій формі еквівалент одиниці товару;

ціноутворення - процес формування та встановлення цін.

декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни - інформування суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про ціни та ціноутворення» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

За приписами частини 1 статті 10 Закону України «Про ціни та ціноутворення» суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін (статті 11 Закону України «Про ціни та ціноутворення»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть запроваджуватися на товари суб`єктів господарювання, які порушують вимоги законодавства про захист економічної конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін може здійснюватися у зв`язку із зміною умов виробництва і продажу (реалізації) продукції, що не залежать від господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади, державні колегіальні органи та органи місцевого самоврядування під час встановлення державних регульованих цін на товари до складу таких цін обов`язково включають розмір їх інвестиційної складової частини.

Статтею 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» визначені способи державного регулювання цін.

Так, державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Таким чином Закон України «Про ціни та ціноутворення» визначає два різних способи державного регулювання цін, зокрема: установлення обов`язкових для застосування цін і запровадження процедури декларування зміни ціни, які можуть здійснюватися одночасно.

Водночас, Законом України «Про ціни та ціноутворення» закріплено гарантії, що надаються суб`єктам господарювання під час державного регулювання цін.

Зокрема, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 341, яка набрала чинності з 18 травня 2020 року, затверджені:

перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість (далі - Перелік);

перелік товарів протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;

Порядок декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також Постановою № 341 запроваджено державне регулювання цін шляхом декларування зміни роздрібних цін на товари, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 1 цієї постанови.

Відповідно до затвердженого Постановою № 341 Переліку до товарів, що мають істотну соціальну значущість, окрім іншого належать: бензин марок А-95, А-92 та дизельне пальне.

Згідно з пунктами 3-6 Порядку № 341 декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється суб`єктом господарювання щодо об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі у разі збільшення роздрібної ціни на товар, що реалізується таким об`єктом (закладом), порівняно з роздрібною ціною на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 341 або з попередньо задекларованою роздрібною ціною (крім випадків збільшення ціни внаслідок закінчення строку дії знижки або зменшення ціни): на 15 відсотків і більше - за 30 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування; на 10 відсотків і більше, але менше ніж 15 відсотків, - за 14 днів до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування; на 5 відсотків і більше, але менше ніж 10 відсотків, - за три дні до початку застосування роздрібної ціни, яка декларується, без урахування дня декларування.

Декларування зміни роздрібних цін на товари здійснюється в електронному вигляді шляхом подання відомостей, передбачених пунктом 5 цього Порядку, до Держпродспоживслужби через її офіційний веб-сайт з використанням кваліфікованого електронного підпису.

У разі встановлення суб`єктом роздрібної торгівлі однакової ціни на один і той самий товар в усіх або кількох об`єктах (закладах) роздрібної торгівлі, що йому належать, декларування зміни роздрібних цін може здійснюватися за усіма/кількома об`єктами (закладами) роздрібної торгівлі в цілому або за кожним об`єктом (закладом) торгівлі окремо.

Для декларування зміни роздрібної ціни на товар суб`єкт господарювання подає до Держпродспоживслужби відомості про: повне найменування юридичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи - підприємця; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та/або номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); місцезнаходження об`єкта (закладу) роздрібної торгівлі та його назву; номер телефону та адресу електронної пошти для зв`язку із суб`єктом господарювання; найменування товару і його виробника; кількість (обсяг) і одиницю виміру товару; поточну роздрібну ціну на товар і ціну, яка декларується.

Відомості, зазначені у пункті 5 цього Порядку, автоматично вносяться до Реєстру роздрібних цін на товари, який ведеться в електронному вигляді Держпродспоживслужбою.

Поряд із цим, пунктом 41-4 Постанови № 1236, який набрав чинності з 15 травня 2021 року було установлено, що на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки в розмірі:

не більше 7 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива;

не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 ppm та бензинів автомобільних GASOLINE 10 ppm визначається Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 кг/літр та 0,745 кг/літр відповідно, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає зазначені розрахунки Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щомісяця до 1, 11 і 21 числа.

Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства щомісяця до 3, 13 і 23 числа.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 лютого 2022 року № 140 було внесено зміни до пункту 41-4 постанови Кабінету Міністрів України № 1236, виклавши абзаци третій і четвертий в такій редакції:

«не більше 5 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива;

не більше 4,55 гривні з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.».

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 року № 311 у постанові Кабінету Міністрів України № 1236 виключено абзац 2 пункту 41-4.

У період з 08 травня 2022 року по 05 серпня 2022 року мала діяти наступна редакція пункту 41-4 Постанови № 1236: «Установити на період дії карантину граничний рівень торговельної надбавки в розмірі:

не більше 7 гривень з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра дизельного палива;

не більше 6,5 гривні з урахуванням податку на додану вартість, що нараховується до середньої вартості 1 літра бензинів автомобільних.

Середня вартість 1 літра дизельного палива ULSD 10 пропроміле та бензинів автомобільних GASOLINE 10 пропроміле визначається Міністерством економіки на підставі розрахунків акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», проведених з урахуванням відповідних даних міжнародного інформаційного агентства Platts CIF NWE за попередні 10 днів, розрахункових коефіцієнтів 0,825 та 0,745 кілограма на літр відповідно, витрат на зовнішнє логістичне забезпечення у сумі 80 доларів США/тонну та інших витрат, передбачених зовнішньоекономічним договором (контрактом) у сумі 150 доларів США/тонну, сум митних платежів (акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) та податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції) та щоденного офіційного курсу іноземної валюти, встановленого Національним банком у відповідному періоді. Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подає щомісяця до 1, 11 і 21 числа Міністерству економіки зазначені розрахунки.

Інформація про середню вартість 1 літра дизельного палива та бензинів автомобільних оприлюднюється на офіційному веб-сайті Міністерства економіки щомісяця до 3, 13 і 23 числа.

Під час продажу (реалізації) «брендового преміального» дизельного палива та бензинів автомобільних, із покращеними показниками якості та позначення (маркування) яких включає певну торгову марку (товарний знак), розмір доплати не може перевищувати 5 відсотків до розміру роздрібних цін на відповідні види палива, визначені згідно з абзацами третім - п`ятим цього пункту.

Положення абзацу сьомого не застосовується на автозаправних станціях, які здійснюють продаж палива за цінами, визначеними абзацами третім-п`ятим цього пункту.

Таким чином, з 25 травня 2021 року одночасно (паралельно) діяло два різних способи державного регулювання цін, установлених Кабінетом Міністрів України у Постановах №341 (щодо декларування зміни цін) та № 1236 (щодо установлення обов`язкових для застосування цін).

При цьому суд зазначає, що саме Постановою № 1236 визначений такий спосіб державного регулювання цін як установлення обов`язкових для застосування цін, а саме граничних рівнів торговельної надбавки (націнки). У свою чергу, Постанова № 341 не містить положень щодо формування, встановлення та застосування державних цін на пальне.

Натомість, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2022 року № 594, яка набрала чинності 20 травня 2022 року, зупинено дію пункту 41-4 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236.

Таким чином, з 20 травня 2022 року Кабінет Міністрів України зупинив державне регулювання цін шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання цін, зокрема, граничних рівнів торговельної надбавки.

При цьому процедура декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни є діючою.

Разом із тим, відповідно до частини 1 статті 16, частини 1 статті 17 Закону України «Про ціни та ціноутворення» органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами.

Основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Таким органом є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба), яка здійснює реалізацію державної політики з контролю за цінами, безпосередньо та через свої територіальні органи.

Згідно з пунктами 1, 6 частини 1 статтею 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення» уповноважені органи мають право, зокрема, проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Таким чином, Закон України «Про ціни та ціноутворення» передбачає відповідальність до суб`єктів господарювання за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Такі вимоги містила Постанова № 1236, дія якої зупинена з 20 травня 2022 року.

Разом із тим, у розумінні Закону України «Про ціни та ціноутворення» декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни це лише інформування суб`єктом господарювання органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної.

Отже Постанова № 341 не визначає вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а лише визначає механізм декларування зміни роздрібних цін на відповідні товари, тобто механізм інформування суб`єктом господарювання органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної.

Діючими нормами законодавства про ціни та ціноутворення невизначено, що реалізація товарів без декларування зміни ціни є порушенням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а також не встановлена відповідальність за реалізацію пального без попереднього декларування зміни його ціни. До того ж Закон України «Про ціни та ціноутворення» та інший підзаконний акт, не містить заборони реалізації відповідних товарів, ціни на які підвищені більше ніж на 5%, без попереднього здійснення декларування зміни ціни та такі товари.

Таким чином, процес формування, встановлення та застосування держаних регульованих цін та декларування зміни ціни (інформування про таке) це два різні, відмінні один від одного процеси державного урегулювання, які не можна ототожнювати, штучно створюючи для суб`єктів господарювання фінансову відповідальність, не передбачену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач належним чином покладений на нього обов`язок щодо доказування не виконав, правомірності спірного рішення не довів. Позивач же довів помилкове застосування відповідачем норм законодавства про ціни та ціноутворення.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення у частинах, що досліджувались судом, не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 639, 50 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «Вирій» (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Великоснітинська, будинок 77; ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (08133, Київська область, місто Вишневе, вулиця Булакова, будинок 22; ) про визнання протиправними та скасування рішень в частині задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 18 серпня 2022 року № 49 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки в частині встановлення порушення приватним підприємством «Вирій» пунктів 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 341 та пункту 3 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Визнати протиправним та скасувати рішення від 18 серпня 2022 року № 48 Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки в частині встановлення порушення приватним підприємством «Вирій» пунктів 2, 3, 4 Порядку декларування зміни роздрібних цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, і товари протиепідемічного призначення, що необхідні для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 341 та пункту 3 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на користь приватного підприємства «Вирій» понесені останнім судові витрати у розмірі 24 639, 50 грн (двадцять чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять гривень п`ятдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.