Справа № 200/2199/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року справа №200/2199/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі № 200/2199/23 (головуючий І інстанції Молочна І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.03.2023 П/С № 80;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.02.2023 № 496 про виплату недоотриманої пенсії чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що предметом оскарження є рішення пенсійного органу, а не захист спадкових прав.

Позивач не зверталася до нотаріуса з питань оформлення спадщини на неотриману пенсію померлого чоловіка, спадкові справи щодо цих питань взагалі відсутні. Заява позивачем про отримання пенсії померлого чоловіка була подана до пенсійного органу в порядку ст.52 Закону № 1058, як членом родини померлого пенсіонера.

Таким чином, сума неотриманої пенсії чоловіка не входила до складу спадщини, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що спір має цивільно-правовий характер.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

19.05.2023 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.03.2023 П/С № 80;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.02.2023 № 496 про виплату недоотриманої пенсії чоловіка ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду.

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який за життя мав неотриману пенсію.

29.06.2022 представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до пенсійного органу з заявою про виплату позивачу неотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 .

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 06.07.2022 відмовлено у виплаті з тих підстав, що з заявою звернувся представник, а не сама ОСОБА_1

28.02.2023 позивач через веб-портал знову подала заяву про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

Рішенням від 02.03.2023 позивачу відмовлено у виплаті, оскільки заява подана із спливом 6-місячного строку, встановленого ст. 52 Закону № 1058.

Позивач вважала рішення протиправним, оскільки відповідачем не враховано поважність пропуску позивачем строку, що позивач проживає на окупованій території у м. Донецьк, через введення карантину з березня 2020 року кордон з окупованою територією був закритий, з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан та розпочалися бойові дії.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України, вважав, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, тому не може розглядатися адміністративними судами та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Оцінка суду.

Як свідчать матеріали справи, предметом оскарження є протиправне, на думку позивача, рішення відповідача, яким їй відмовлено у виплаті неотриманої пенсії померлого чоловіка.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України - публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями пунктів 1, 5 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Слід зазначити, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Відповідно до вимог статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У спірних відносинах, що склались у цій справі, відповідач, відповідно до наданих йому повноважень, визначених Законом № 1058, розглянув заяву позивача про виплату неотриманої пенсії її померлого чоловіка та прийняв рішення про відмову у виплаті, посилаючись на ст. 52 Закону № 1058.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішенням відповідача як суб`єктом владно-управлінських функцій, який, на думку позивача, мав врахувати поважні причини пропуску позивачем строку звернення з заявою про отримання пенсії померлого чоловіка.

При цьому позивач зазначає, що вона не зверталася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті померлого чоловіка, в тому числі і його невиплаченої пенсії, спадкові справи з цих питань відсутні.

Таким чином, спірні правовідносини носять публічно-правовий, а не приватно-правовий характер.

За таких обставин колегія суддів вважає, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про належність цього спору до юрисдикції цивільних судів, без врахування характеру спору, його суб`єктного складу, предмету та підстав заявлених вимог.

Суд зазначає про безпідставне посилання судом першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 286/3516/16, оскільки за обставинами цієї справи позивач, як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після чоловіка та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на доплату до пенсії, яка була нарахована, але не виплачена позивачу.

Тобто обставини справи № 286/3516/16 не є тотожними обставинам за позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів частини першої статті 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Згідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав передбачених п. 1 ч. 1ст. 170 КАС України для відмови у відкритті провадження у адміністративній справі, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі № 200/2199/23 - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 травня 2023 року у справі № 200/2199/23 - скасувати та направити справу до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 31 липня 2023 року та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено та підписано 31 липня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв