Справа № 420/3156/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3156/23

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Косцової І. П., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач, Адміністрація ДПС України), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у виготовленні та направленні до ГУ ПФУ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ), статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ), з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для перерахунку його пенсії з 01.02.2022;

-зобов`язати підготувати та направити до ГУ ПФУ в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача для обчислення пенсії, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 року, для обчислення та перерахунку з 01.02.2022 пенсії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію на підставі Закону №2262-ХІІ.

Позивач указує, що він звернувся до відповідача із заявою, в якій просив підготувати та надати до пенсійного органу довідку про розмір його грошового забезпечення виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2022, однак отримав відмову із посиланням на відсутність підстав для перерахунку пенсії.

На думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки з ухваленням рішення у справі № 826/6453/18 відновлена попередня редакція пункту 4 Постанови №704, яка зобов`язує роботодавця встановлювати розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, для перерахунку пенсії.

При цьому, позивач звертає увагу, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня кожного року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

27 березня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відмову в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що згідно частини 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На думку суду, якщо матеріальна норма наведеного вище Закону визначає право особи на отримання суми пенсії без обмеження строку, обмеження права її звернення для вирішення такого юридичного спору 6 місяцями є безпідставним звуженням права.

Також, у цьому рішенні суд першої інстанції звернув увагу, що навіть з урахуванням застосування до спірного питання приписів частини 2 статті 122 КАС України, відповідач не навів доказів того, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав. Без встановлення даної обставини заява про залишення позову без розгляду судом оцінюється як припущення відповідача щодо можливого порушення позивачем строку звернення до суду, а не обґрунтоване процесуальне клопотання.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною відмову Адміністрації ДПС України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до ГУ ПФУ в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 для перерахунку його пенсії з 01.02.2022.

Зобов`язано відповідача підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-ХІІ, з урахуванням положень Постанови №704 для перерахунку пенсії з 01.02.2022.

Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік», у військовослужбовців є право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування положень Постанови №704 із використанням для їх визначення, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Суд визнав, що відмова відповідача в оформленні та направленні до пенсійного органу довідки про розмір грошового забезпечення позивача є протиправною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

В апеляційній скарзі, Адміністрація ДПС України, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення, не врахував, що обрахунок грошового забезпечення військовослужбовців починаючи з 01 березня 2018 року визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

За твердженням скаржника, на сьогодні не відбулося жодних змін розміру грошового забезпечення діючим військовослужбовцям, а тому у Адміністрації ДПС України відсутні будь-які правові підстави для інформування органів Пенсійного фонду України про настання підстав для перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям.

Скаржник наголошує на тому, що станом, на день виникнення спірних правовідносин, Кабінетом Міністрів України не встановлювалися інші розміри грошового забезпечення діючим військовослужбовцям, ніж визначені Постановою №704, рішення з приводу перерахунку пенсії колишнім військовослужбовцям Кабінетом Міністрів України також не приймалося.

Окрім цього, скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема, залишив поза увагою пропуск позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з чим, на думку скаржника, наявні підстави для застосування наслідків пропуску строку, передбачені статтею 123 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію, відповідно до Закону № 2262-ХІ.

У січні 2023 року позивач звернувся до Адміністрації ДПС України із заявою про надання до органу Пенсійного фонду довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2022, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно положень додатків 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2022 року (а.с.10).

На адресу позивача, Адміністрація ДПС України надіслала листа від 13.02.2023, в якому посилалася на відсутність підстав для видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, оскільки станом на цей час, розміри посадових окладів та окладів за військовим званням встановлюються, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 (а.с.11).

Як зазначила, у відповіді, Адміністрація ДПС України, посадові оклади та оклади за військовим званням розраховуються військовослужбовцям, які у цей час перебувають на військовій службі, із застосуванням в якості розрахункової величини розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначений законом на 01.01.2018. Отже, як вважав відповідач, аналогічна розрахункова величина повинна застосовуватися і для позивача.

При цьому, останній зауважив, що з огляду на ненадходження з органу Пенсійного фонду відповідного списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, у нього відсутні правові підстави для оформлення та надання до пенсійного органу довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Позивач, вважаючи протиправною відмову у видачі довідки, звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Аналіз апеляційної скарги Адміністрація ДПС України свідчить про те, що скаржником заявлені взаємовиключні підстави для її задоволення.

Зокрема, покликаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду і його позов повинен бути залишений без розгляду, скаржник одночасно з цим заперечує право позивача на перерахунок пенсії, а тому просить відмовити в задоволенні позову про обов`язок підготувати та надати до ГУ ПФУ в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року.

У цьому контексті колегія суддів вважає відповісти на доводи апеляції таким чином.

По перше, слід наголосити про те, що через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у ОСОБА_1 є право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, із використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції відповідає правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 14.09.2022 у справі № 500/1886/21, та від 06.03.2023 у справі № 160/2775/22.

Отже, ураховуючи правове регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що застосування у спірних правовідносинах розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 є протиправним.

По друге, надаючи оцінку доводам скаржника стосовно того, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема, залишив поза увагою пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає таке.

За усталеною практикою Верховного Суду, інститут строків застосовується лише у разі реального порушення суб`єктивних прав, свобод та інтересів особи, що звернулась із позовом. У випадку, коли суб`єктивне право, свободи або інтереси не порушені, а відтак і не підлягають судовому захисту, застосування строків звернення до суду є помилковим.

Така позиція правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 і відступу від такої позиції з боку суду касаційної інстанції не було.

Отже, враховуючи обставини того, що у позивача наявне право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин повинні бути застосовані наслідки пропуску строку звернення до суду.

Суд може застосовувати наслідки пропуску строку з ініціативи учасників справи або з власної. Проте, пропуск строку важливий довід, щодо якого в судовому рішенні має бути висновок.

Суд першої інстанції, відмовляючи в клопотанні Адміністрації ДПС України про залишення позову без розгляду, покликався на частину 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

На думку суду, першої інстанції, якщо матеріальна норма наведеного вище Закону визначає право особи на отримання суми пенсії без обмеження строку, обмеження права її звернення для вирішення такого юридичного спору 6 місяцями є безпідставним звуженням права.

Колегія суддів не погоджується з таким тлумаченням указаної норми, виходячи з такого.

Частина 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» унормовує, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тобто, за змістом наведених норм, строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії пенсійним органом нараховані не були.

Частина 2 статті 122 КАС України встановлює, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Так, звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 заявляв, що про порушення свого права йому стало відомо після того, як він отримав лист відповідача від 13.02.2023 про відмову у наданні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Отже, позивач вважає, що звернення до суду (у лютому 2023 року) відбулося у строки, встановлені статтею 122 КАС України.

Для вирішення питання з якого часу, позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №380/14933/22, яка ухвалена за подібними правовідносинами.

У цій справі суд касаційної інстанції зазначив, що початок шестимісячного строку - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

«…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.»

Далі, в постанові Верховного Суду від 12.04.2023, наголошується на тому, що за приписами Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 та Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цій справі, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі права на отримання спірних довідок, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, у лютому 2022 року.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

У цій справі таких обставин не виявлено.

Ураховуючи звернення позивача до суду у лютому 2023 року, є підстави вважати про порушення, останнім, шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

За таких умов, доводи апеляційної скарги Адміністрації ДМС України, стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів вважає обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду та про задоволення позову є помилковими.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, внаслідок чого, відповідно до статті 317 КАС України, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Стаття 240 КАС України унормовує, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Узагальнюючи викладене, враховуючи те, що в апеляції скаржник просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів задовольняє її вимоги частково.

За результатами апеляційного перегляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України не проводився.

Керуючись статтями 308, 311, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя І. П. Косцова

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 01.08.2023.