Справа № 280/8552/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/8552/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року в адміністративній справі №280/8552/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи позивача на підприємствах ТОВ «Нявленга» з 30.08.2004р. по 31.12.2004р., на підприємстві ТОВ «Конго» з 21.08.2009р. по 31.12.2009р., на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 01.11.2013р. по 21.03.2014р.; зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового страхового стажу періоди роботи позивача на підприємстві ТОВ «Нявленга» з 01.01.2005р. по 03.05.2005р., з 15.12.2005р. по 14.08.2006р., на підприємстві ТОВ «Агат» з 31.10.2006р. по 26.04.2007р., з 25.10.2007р. по 06.05.2008р., з 01.01.2012р. по 14.06.2012р., з 17.06.2014р. по 23.03.2015р., з 23.07.2015р. по 08.12.2015р. та на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 19.07.2013р. по 31.10.2013р., що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 27.07.2021р. та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за даним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на підприємствах ТОВ «Нявленга» з 30.08.2004р. по 31.12.2004р., на підприємстві ТОВ «Конго» з 21.08.2009р. по 31.12.2009р., на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 01.11.2013р. по 21.03.2014р.; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на підприємстві ТОВ «Нявленга» з 01.01.2005р. по 03.05.2005р., з 15.12.2005р. по 14.08.2006р., на підприємстві ТОВ «Агат» з 31.10.2006р. по 26.04.2007р., з 25.10.2007р. по 06.05.2008р., з 01.01.2012р. по 14.06.2012р., з 17.06.2014р. по 23.03.2015р., з 23.07.2015р. по 08.12.2015р. та на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 19.07.2013р. по 31.10.2013р., що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.07.2021р. та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за даним позовом.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації з 21.08.2009р. по 31.12.2009р., з 30.08.2004р. по 31.12.2004р. та з 01.11.2013р. по 21.03.2014р. є помилковим, оскільки суд не надав належної правової оцінки тому, що страхові внески ТОВ «Конго» сплачувало починаючи з 2012 року, а за період роботи позивача з 21.08.2009р. по 31.12.2009р. сплату страхових внесків підприємство не підтвердило.

Оскільки за період роботи позивача з 21.08.2009р. по 31.12.2009р. не здійснювалась сплата страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації, то зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу є безпідставним.

Суд не врахував та не надав належної правової оцінки тому, що позивачем не підтверджено документально сплата страхових внесків до Пенсійного фондів російської федерації, на території якої провадилась трудова діяльність з 30.08.2004р. по 31.12.2004р. та з 01.11.2013р. по 21.03.2014р., оскільки до відповідача не надходили довідки про заробітну плату за період роботи на підприємствах ТОВ «Наявленго» та ТОВ «Артіль старателів «Енергія»,

Доводи суду, що в матеріалах адміністративної справи мається лист відділення Пенсійного фонду російської федерації від 28.11.2019 року №01-11/669, внизу якого мається штрих-код ГУ ПФУ в Запорізькій області із номером вхідного документу №937/10 від 26.02.2020 року доводять лише отримання відповідачем саме листа Пенсійного фонду російської федерації. Ніяких доказів отримання відповідачем довідок з підприємств ТОВ « Наявленго» та ТОВ «Артіль старателів «Енергія`в матеріалах справи не міститься.

Також слід зазначити, що в лист Пенсійного фонду російської федерації від 28.11.2019 року №01-11/669 відсутня інформація про додавання до нього архівних довідок про заробітну плату позивача на вищевказаних підприємствах.

Виходячи з вищезазначеного, у відповідача відсутні правові підстави, для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи в російській федерації з 21.08.2009р. по 31.12.2009р., з 30.08.2004р. по 31.12.2004р. та з 01.11.2013р. по 21.03.2014р., оскільки за вказані періоди не підтверджено сплату страхових внесків.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.2005 по 03.05.2005, з 15.12.2005 по 14.08.2006, з 31.10.2006 по 26.04.2007, з 25.10.2007 по 06.05.2008, з 01.01.2012 по 14.06.2012, з 17.06.2014 по 23.03.2015, з 23.07.2015 по 08.12.2015, з 19.07.2013 по 31.10.2013, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, апелянт зазначає, що зарахування до страхового стажу з 01 січня 2004 року періодів роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних держав, у тому числі періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких провадилась трудова діяльність.

Довідки про заробітну плату за спірний період роботи до відповідача не надходили.

Відтак не підтверджено документально сплата страхових внесків до відповідних Пенсійного фондів російської федерації, на території яких провадилась трудова діяльність за вищевказані періоди, отже відсутні правові підстави, для зарахування до страхового стажу позивача за ці періоди.

Також апелянт зазначає, що зарахування періодів роботи до пільговий стаж за Списком № 2 не несе для позивача ні яких правових наслідків. Пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 за своєю суттю є пенсією за віком , а пільга полягає у зниженні віку виходу на пенсію на 5 років. Тобто особа має право на вихід на пенсію не в 60 років, а в 55 років. Для визначення права на таку пільгу обчислюється пільговий стаж. При наявності його у особи у визначеній законом кількості - підтверджується право особи на користування цією пільгою, при відсутності такого стажу або при наявності у меншому розмірі - право особи на таку пільгу не підтверджується. Оскільки позивачу на час звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії вже виповнилось 60 років, то скористатися пільгою, яку дає пільговий стаж за Списком №2 позивач не зможе зі зрозумілих причин.

Також позивачем не заявлялось позовних вимог щодо зарахування періодів роботи на підприємстві ТОВ «Нявленга» з 01.01.2005 по 03.05.2005, з 15.12.2005 по 14.08.2006, на підприємстві ТОВ «Агат» з 31.10.2006 по 26.04.2007, з 25.10.2007 по 06.05.2008, з 01.01.2012 по 14.06.2012, з 17.06.2014 по 23.03.2015, з 23.07.2015 по 08.12.2015 та на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 19.07.2013 по 31.10.2013 до страхового стажу.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. В обґрунтування зазначено, що законодавцем Російської Федерації також покладено обов`язок забезпечити проведення атестації робочих місць за умовами праці на роботодавця, а тому її не проведення, несвоєчасне проведення або неповне проведення не може позбавити громадянина його конституційного права на соціальний захист. Викладене відповідає, правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020р. у справі № 520/15025/16-а.

Позивач зазначає, що з огляду на приписи законодавства, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на роботодавців позивача, які здійснювали нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Підприємство Конго в своїй довідці зазначає, що, мовою оригіналу, «с 2010 года по 2011 год в соответствии с п. 15 ч. 1 ст. 9 Закона N«212- ФЗ, не подлежат обложению страховыми взносами суммы выплат и иных вознаграждений по трудовым договорам в пользу иностранных граждан и лиц без гражданства, временно пребывающих на территории РФ».

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є отримувачем пенсії по інвалідності з 30.05.2019р., як інвалід II групи.

24.04.2021р. позивачу виповнилося 60 років.

27.07.2021р. позивач звернувся до структурного підрозділу ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 02.08.2021р. за вих.№10171-9972/К-02/8-0800/21 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком. Відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що страховий стаж позивача, на думку відповідача, складає 26 років 07 місяців та 20 днів.

До листа надано розрахунок, з якого вбачається, що до страхового стажу позивача не включено ряд періодів його роботи.

Трудова книжка позивача має наступні записи: навчання у навчальному закладів - 01 09 1975 по 18.07.1977; служба в армії - 21.05.1979 - 05.06.1981; водій - 06.07.1981 - 17.08.1981; водій - 07.09.1981 -18.01.1982; водій - 02.03.1982 -21.10.1982; член колгоспу - 05.11.1982 - 05.05.1987; тракторист - 14.05.1987-25.04.1988; грузчик - 11.05.1988 - 19.02.1992; тракторист - 21.02.1992 - 29.09.1992; машиніст бульдозера - 04.11.1992 - 12.11.1997, 19.10.2000 - 03.09.2001, 01.10.2001 - 01.09.2004, 30.08.2004 - 03.05.2005, 15.12.2005 - 14.08.2006, 31.10.2006 - 26.04.2007, 12.07.2007 - 08.10.2007, 25.10.2007 - 06 05.2008, 21.08.2009 - 31.07.2010, 28.10.2010 - 07.03.2011, 08.09.2011 - 14.06.2012, 03.10.2012 - 25.02.2013, 19.07.2013 - 21.03.2014, 17.06.2014 - 23.03.2015, 23.07.2015 - 08.12.2015, 15.07.2017-06.09.2018Ю 16.08.2019 - 05.09.2019.

Відповідно до розрахункового листа, наданого відповідачем разом із відповіддю від 02.08.2021р., до страхового стажу позивача не включено, або включено не в повному обсязі періоди:

- період роботи з 30.08.2004р. по 03.05.2005 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Нявленга Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 15.12.2005 по 14.08.2006 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Нявленга Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 31.10.2006 по 26.04.2007 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Агат Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 25.10.2007 по 06.05.2008 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Агат Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 21.08.2009 по 31.07.2010 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Конго Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 28.10.2010 по 07.03.2011 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Нявленга Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 08.09.2011 по 14.06.2012 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Агат Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 03.10.2012 - 25.02.2013 року машиністом бульдозера на українському підприємстві ТОВ «Будекспорт» включено частково, зокрема лише період з 01.10.2012 по 31.12.2012 та з 01.02.2013 по 09.02.2013;

- період роботи з 19.07.2013 по 21.03.2014 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Артель старателей Энергия російської федерації»;

- період роботи з 17.06.2014 по 23.03.2015 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Агат Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 23.07.2015 по 08.12.2015 року машиністом бульдозера на підприємстві «ООО Агат Магаданської області російської федерації»;

- період роботи з 16.08.2019 року по 05.09.2019 року машиністом бульдозера на українському підприємстві ТОВ «ЄДБК».

Неврахування певних періодів роботи позивача обгрунтовано тим, що відсутні данні про сплату страхових внесків за позивача його роботодавцями до відповідних фондів російської федерації, а також ненадходженням до відповідача відповідей на його запити щодо підтвердження трудового стажу та заробітку позивача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

За частиною 2 вказаної статті, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

За частиною 2 статті 44 Закону, призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2, 3, 5 статті 45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

За п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до п. 4.1, 4.3 Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац 2 пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (переведення) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ.

Суд зазначає, що ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за результатом розгляду заяви особи про призначення пенсії пенсійний орган має прийняти відповідне рішення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.07.2021р. позивач звернувся до структурного підрозділу ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 02.08.2021р. за вих.№10171-9972/К-02/8-0800/21 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком. Відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що страховий стаж позивача, на думку відповідача, складає 26 років 07 місяців та 20 днів.

Отже, матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення (переведення) пенсії з урахуванням документів які містять інформацію необхідну для здійснення призначення (переведення) пенсії, яка була прийнята та зареєстрована відповідачем.

Відповідач за результатом розгляду заяви про призначення пенсії не прийняв відповідне рішення. При цьому, відповідач листом повідомив позивача про відмову у призначенні (переведенні) пенсії посилаючись на те, що відсутні правові підстави.

Як вбачається з листа відповідача, останні не містять інформації щодо періодів роботи позивача які зараховані та не зараховані до загального та спеціального стажу позивача, та підстав їх не зарахування.

При цьому, відповідач за приписами Закону № 1058 та Порядку № 22-1 має можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.

Суд зазначає, що після отримання заяви позивача про призначення пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.

Отже, матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем належного рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії щодо спірних періодів.

Пенсійний Фонд України, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність у листі про відмову в перерахунку пенсії мотивів не зарахування до стажу роботи окремих періодів, свідчить про протиправність дій відповідача, та те, що відповідач діяв необґрунтовано, та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на призначення пенсії.

З урахуванням вимог Порядку № 22-1 відповідачем неналежно виконано вимоги вказаного Порядку та порушено права позивача на належне підтвердження вищезазначеного спірного стажу для отримання пенсії.

Лист пенсійного органу не містить у собі жодної обґрунтованої конкретизації щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача, посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для не зарахування певних періодів роботи до загального та пільгового стажу 1, крім того, відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, отже, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, має бути чітким та зрозумілим.

Отже, суд вважає висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог помилковими та передчасними, оскільки, як вже зазначалось, у даному випадку відповідачем не розглянуто та не прийнято належне рішення щодо зарахування або відмову у зарахуванні спірних періодів до стажу, з обґрунтуванням свого рішення.

Стосовно обраного способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Як зазначалось, відповідачем жодного рішення щодо не зарахування вказаних спірних періодів роботи на час призначення пенсії не приймалось, мотивів не зарахування спірних періодів роботи та інших документів наданих позивачем не зазначалось.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком № 1748 від 12 липня 2021 року та прийняти рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені вимог, з прийняттям нової постанови в цій частині про їх часткове задоволення.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року в адміністративній справі №280/8552/21- задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року в адміністративній справі №280/8552/21 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на підприємствах ТОВ «Нявленга» з 30.08.2004р. по 31.12.2004р., на підприємстві ТОВ «Конго» з 21.08.2009р. по 31.12.2009р., на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 01.11.2013р. по 21.03.2014р., зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на підприємстві ТОВ «Нявленга» з 01.01.2005р. по 03.05.2005р., з 15.12.2005р. по 14.08.2006р., на підприємстві ТОВ «Агат» з 31.10.2006р. по 26.04.2007р., з 25.10.2007р. по 06.05.2008р., з 01.01.2012р. по 14.06.2012р., з 17.06.2014р. по 23.03.2015р., з 23.07.2015р. по 08.12.2015р. та на підприємстві ТОВ «Артель старателей «Енергія» з 19.07.2013р. по 31.10.2013р., що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.07.2021р. та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні за даним позовом.

Прийняти в цій частині нове судове рішення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком № 1748 від 12 липня 2021 року та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.12.2022 року в адміністративній справі №280/8552/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко