Справа № 160/14095/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М. М.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, суд вирішував питання належності встановлених у статті 208 Господарського кодексу України (далі - ГК України) наслідків недійсності правочину до одного з видів адміністративно-господарських санкцій, строку звернення до суду з відповідними вимогами і строку їх накладення.
Судова палата сформулювала висновок, відповідно до якого за змістом статті 250 ГК України застосування до відповідачів адміністративно-господарських санкцій після шести місяців з дня виявлення порушення чи закінчення одного року з дня вчинення правочину є неправомірним. Цей строк повинен розглядатися як такий, що встановлює терміни, протягом і в межах яких податковий орган, на якого ПК України покладено обов`язок з контролю за додержанням податкового та іншого законодавства, має право ініціювати перед судом питання застосування наслідків недійсності правочину (процесуальний строк звернення до суду), оскільки застосування таких наслідків є видом адміністративно-господарської санкції, яка передбачена главою 27 Розділу V ГК України. Цей строк також повинен розглядатися і як граничний строк для вжиття (накладення) таких заходів судом (матеріально-правовий строк - строк давності).
Оскільки я не погоджуюсь з ухваленою у цій справі постановою Верховного Суду від 25 липня 2023 року, вважаю за необхідне викласти свою окрему думку.
Не можу не погодитися з тим, що застосування наслідків недійсності правочину, встановлених статтею 208 ГК України, мають ознаки, притаманні конфіскації майна, оскільки за своїм змістом і порядком передбачають примусове вилучення отриманого і таке вилучення здійснюється на користь держави. Однак, вважаю, що відсутні підстави для ототожнення застосування наслідків недійсності правочину із адміністративно-господарськими санкціями в розумінні ГК України.
За змістом норм статей 216, 217, 238, 239 ГК України для адміністративно-господарських санкцій притаманне те, що вони за своїм змістом є видом притягнення правопорушника у сфері господарювання до відповідальності, а суб`єктом їх накладення є уповноважений орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Водночас суд не є суб`єктом накладення адміністративно-господарських санкцій в розумінні ГК України. На це вказує і зміст частини першої статті 249 ГК України, яка передбачає право суб`єкта господарювання оскаржити до суду рішення відповідного органу щодо застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, накладених за цим Кодексом. Своєю чергою стягнення в дохід держави отриманого за нікчемним чи недійсним правочином не визначено серед видів адміністративно-господарських санкцій.
Статтею 250 ГК України встановлений строк у шість місяців (але не більше одного року) для уповноважених органів державної влади або органів місцевого самоврядування, протягом і в межах якого ними може бути притягнуто правопорушника у сфері господарювання до відповідальності шляхом накладення на нього адміністративно-господарських санкцій, види яких прямо встановлені законом.
На моє переконання, цей строк не може розглядатися як такий, що встановлює терміни, протягом і в межах яких податковий орган, на якого ПК України покладено обов`язок з контролю за додержанням податкового та іншого законодавства, має право ініціювати перед судом питання застосування наслідків недійсності правочину, оскільки застосування таких наслідків не є видом адміністративно-господарської санкції, яка передбачена главою 27 Розділу V ГК України. Не може цей строк розглядатися і як граничний строк для вжиття (накладення) таких заходів судом, тим більше, що суд у розумінні вказаної норми ГК України не є суб`єктом застосування адміністративно-господарських санкцій.
Вважаю, що під час вирішення питання темпоральних меж процесуального строку звернення до суду контролюючого органу з позовом про застосування наслідків недійсності правочину застосовними є норми абзацу другого частини другої статті 122 КАС України, оскільки відсутнє спеціальне законодавство, яке б встановлювало інший (спеціальний) строк для звернення до суду з відповідним позовом.
Отже, незалежно від того, чи одночасно із вимогами про визнання недійсним правочину заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності правочину, строк звернення до суду з такими вимогами становить три місяці і обчислюється з дня, коли контролюючий орган дізнався або повинен був дізнатися про порушення інтересів держави внаслідок вчинення відповідного правочину з протиправною метою. Таким днем може бути або день проведення відповідної перевірки або день надходження до органів державної податкової служби інших документів, які свідчать про вчинення відповідного правочину з протиправною метою, наприклад, даних зустрічних перевірок контрагентів платника тощо.
Водночас суд не обмежений у праві ухвалити відповідне судове рішення за наслідками розгляду позовних вимог будь-якими строками, крім тих, у які за правилами КАС України має бути розглянута справа судом відповідної інстанції.
- касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЩЕДРО» задовольнити частково;
- у випадку наявності поважних причин пропуску строку - також перевірити обґрунтованість позовних вимог і наявність/відсутність підстав для їх задоволення у спосіб, визначений позивачем у позовній заяві.
Суддя: Микола ГІМОН