Справа № 280/2083/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2083/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року (суддя Богатинський Б.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо виплати пенсії ОСОБА_2 на визначений ним банківський рахунок на ім`я ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати пенсію ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) починаючи з 07 жовтня 2009 року, на відкритий ним банківський рахунок № НОМЕР_2 в установі АТ «Ощадбанк», на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон, номер НОМЕР_3 , виданому 02 березня 2021 року органом 2ISR на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок від 09 червня 2021 року, переданому до органу Пенсійного фонду України установою банку та/або уповноваженим представником позивача за довіреністю, із зазначенням даних позивача у документах на виплату пенсії, що надсилаються відповідачем до АТ «Ощадбанк», як ОСОБА_2 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області щодо виплати пенсії ОСОБА_2 на визначений ним банківський рахунок на ім`я ОСОБА_2 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати пенсію ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) починаючи з 07 жовтня 2009 року, на відкритий ним банківський рахунок № НОМЕР_2 в установі АТ «Ощадбанк», на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон, номер НОМЕР_3 , виданому 02 березня 2021 року органом 2ISR на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із заявою про виплату пенсії на банківський рахунок від 09 червня 2021 року, переданому до органу Пенсійного фонду України установою банку та/або уповноваженим представником позивача за довіреністю, із зазначенням даних позивача у документах на виплату пенсії, що надсилаються відповідачем до АТ «Ощадбанк», як ОСОБА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначив, що під час відкриття банківського рахунку ідентифікація і верифікація клієнта в особі позивача здійснені не були, оскільки такий рахунок відкрито представником позивача.

Позивачу повідомлено про необхідність звернутися до Банку для проведення ідентифікація і верифікація клієнта.

Оскільки позивач не пройшов ідентифікацію, у визначеному законом порядку, управління вважає, що для виплати пенсії позивачу немає законних підстав.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон номер НОМЕР_3 , виданий 02березня 2021 року (орган, що видав 2ISR), строк дії 02 березня 2031 року.

До 01 листопада 1996 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував призначену з 15 грудня 1989 року пенсію за віком, надалі виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №280/4551/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийняти ОСОБА_2 на пенсійний облік, провести, починаючи з 07 жовтня 2009 року, поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 , як непрацюючому пенсіонеру і дитині війни, відповідно до норм Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року за №1058-ІV, з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, застосуванням всіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі та додатково поданих документів про заробітну плату і загальним виробничим стажем, з проведенням індексації.

22 липня 2021 року додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 07 жовтня 2009 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №280/4551/21 скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено

20 січня 2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково - постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі №280/4551/21 скасовано, справу №280/4551/21 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

16 березня 2022 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишено без задоволення - рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по день фактичного виконання рішення, одним платежем, на зазначений позивачем банківський рахунок. Позовні вимоги в цій частині задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів за затримку виплати пенсії за період з 07 жовтня 2009 року по день фактичного виконання рішення. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року залишено без змін.

Позивачем через представника за довіреністю 09 червня 2021 року відкрито картковий банківський рахунок № НОМЕР_2 в установі АТ «Ощадбанк».

22 червня 2022 року заява позивача від 09 червня 2022 року про виплату пенсії на банківський рахунок, із завіреною працівником відділення АТ «Ощадбанк» копією українського закордонного паспорта позивача, передані банком до органу ПФУ. Картковий банківський рахунок № НОМЕР_2 зазначено у даних пенсійної справи позивача в особистому кабінеті на електронному порталі ПФУ.

АТ «Ощадбанк» за додатковим зверненням позивача проведено перевірку стану рахунку (юридичної справи) позивача та банківської картки, та листом від 08 грудня 2022 року № 138327/2022 повідомлено відповідача, що картковий рахунок позивача № НОМЕР_2 та банківська картка до рахунку, з терміном дії до травня 2026 року, є діючими та придатними для зарахування грошових коштів. У листі також зазначено, що юридична справа позивача в АТ «Ощадбанк», сформована на підставі закордонного паспорта заявника на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач у грудні 2022 року звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, просив пенсію виплачувати на вказаний в заяві особистий рахунок та з уточненою заявою про не вказання по-батькові заявника у документах про виплату пенсії, що спрямовуються до АТ «Ощадбанк».

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 23 грудня 2022 року №14052-13695/К-02/8-0800/22 повідомило, що картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» відкритий на ОСОБА_1 , а рішенням Запорізького окружного адміністративного суду зобов`язано здійснити поновлення пенсії ОСОБА_2 , відтак вимушене відмовити в перерахуванні коштів, нарахованих на виконання рішення суду, на зазначений у заяві рахунок.

У зв`язку з невиплатою пенсії позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право позивача на перерахунок сум пенсії на картковий рахунок має бути відновленим шляхом зобов`язання управління виплачувати пенсію позивачу з 07 жовтня 2009 року, на відкритий ним банківський рахунок № НОМЕР_2 в установі АТ «Ощадбанк», на ім`я ОСОБА_2 , відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон, номер НОМЕР_3 , виданому 02 березня 2021 року.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Особливою формою здійснення права на пенсію є пенсійні правовідносини, які водночас виступають як один із видів суспільних відносин. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об`єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов`язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Згідно із частиною першою статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, суд зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналізуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку, що, за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення тощо) пенсії мають громадяни України та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 вбачається, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Так, жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 0 липня 2014 року №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Відсутність у пункті 1.3 Порядку №22-1 згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Крім того, як вже зазначено вище, наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі «загальні» норми не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Як встановлено судом, спір про право позивача на поновлення виплати вже вирішений на корить позивача у справі №280/4551/21.

У справі за цим позовом спірним є питання виплати поновленої пенсії на рахунок позивача відкритий у АТ «Ощадбанк».

Відповідно до п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662 (далі - Порядок) одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно з п. 10 Порядку заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Згідно з матеріалами справи, позивачем 12 грудня 2022 року направлено до відповідача заяву щодо виплати пенсії на банківський рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк».

Проте, відповідач листом відмовляє позивачу та повідомляє про те, що оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/4551/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зобов`язано прийняти на пенсійний облік ОСОБА_1 , провести, починаючи з 07 жовтня 2009 року, поновлення виплати пенсії ОСОБА_2 , а картковий рахунок у АТ «Ощадбанк» відкритий на ім`я ОСОБА_2 , відповідач змушений відмовити у перерахуванні коштів, нарахованих на зазначений у заяві рахунок.

Листом Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області від 12 лютого 2021 року підтверджено, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_4 виданим ВВС Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя, 11 лютого 1977 року та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_5 виданим 17 жовтня 1996 року органом 0800.

У матеріалах справи також міститься копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , номер НОМЕР_3 , виданого 02 березня 2021 року органом 2ISR на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи викладене, позивачем було здійснено всі необхідні дії, передбачені Порядком для можливості отримання перерахованої пенсії на банківський рахунок, відкритий у АТ «Ощадбанк».

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про поновлення порушеного відповідачем права позивача на отримання належних йому сум пенсій на відкритий його представником за довіреністю картковий рахунок у АТ «Ощадбанк».

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надано встановленим обставинам належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко