Справа № 420/9358/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9358/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці ВП Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А; ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ВП Держмитслужби, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 14.04.2023 р. № 51-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » у вигляді оголошення догани;

стягнути з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмір 858, 88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він, головний держаний інспектор відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці, наказом Одеської митниці від 14.04.2023 № 51-дс притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за неналежне виконання основних обов`язків державного службовця, визначених пунктами 1, 6, 7, 8 та останнім абзацом частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу», пунктів 1, 2, 5 розділу 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці, затвердженої 30.06.2021 в. о. начальника Одеської митниці Андрієм Танцеровим, частини третьої статті 295 та пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, абзаців другого, третього, дев`ятого пункту 2.5 розділу I та пунктів 1.4, 1.7 розділу II Порядку організації роботи Державної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223.

Позивач зазначає, що спірним наказом не встановлено на належному рівні наявність в його діях (бездіяльності) складу дисциплінарного проступку. Суб`єктом призначення при виданні оскаржуваного наказу було повністю проігноровані надані позивачем письмові пояснення від 13.04.2023 надані на ім`я в.о. начальника Одеської митниці.

Як стверджує позивач, у Наказі відсутній стислий виклад обставин справи; по суті фактичний виклад обставин в Наказі повністю скопійований з Подання, крім того, не вказано, за що саме позивача притягнуто до відповідальності, та не визначений вид дисциплінарного проступку, який був начебто вчинений. Позивач зауважує, що в Наказі наявне посилання на невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих в межах їхніх повноважень» (п.5 ч. 2 ст. 65 ЗУ «Про державну службу»), проте у ньому не зазначено, що конкретно було порушено позивачем.

Позивач зазначає, що підставою прийняття Наказу стало подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ №7.10-25/179 від 07.04.2023 (далі Подання) та Акт комісії Держмитслужби «Про результати виїзної тематичної перевірки» (далі - Акт), проведеної згідно з наказом Держмитслужби від 29.12.2022 № 575 «Про проведення тематичної виїзної перевірки».

У зв`язку з чим доводами позовної заяви також є те, що у порушення положень Порядку організації та проведення перевірок у Державній митній службі України затвердженого Наказом Державної митної служби України від 20.01.2020 № 15 з Актом позивача було ознайомлено після відкриття дисциплінарного провадження стосовно нього, чим порушено законне право на подання зауваження на Акт; в Акті відсутній підпис керівника Одеської митниці (в.о. начальника Одеської митниці), як то передбачено положеннями вказаного Порядку, з чого позивачем зроблено висновок, що керівник Одеської митниці взагалі не був ознайомлений з указаним актом; Акт не містить будь-якої відмітки про реєстрацію його за допомогою системи електронного документообігу, на Акті наявна лише відмітка «Вх. № 3070/4 13.02.2023», що свідчить про те, що такий Акт був отриманий Одеською митницею 13.02.2023.

Як вказує позивач, його було ознайомлено з матеріалами дисциплінарної справи тільки після її формування 13.04.2023 (за 1 день до видання Наказу), а тому він не міг скористуватися своїм законним правом внесення зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Також позивач посилається на те, що Подання дисциплінарної комісії не відповідає вимогам п. 34 Порядку № 1039, оскільки в її мотивувальній частині відсутні: факти, що підтверджують вчинення держаним службовцем дисциплінарного проступку, з посиланням на положення відповідних нормативно-правових актів; обставини, що призвели до вчинення держаним службовцем дисциплінарного проступку; ступінь вини державного службовця.

Позивачем підсумовано, що Актом, Наказом та Поданням неправильно встановлено, а в деяких випадках взагалі не встановлено ключові обставини справи та факти, а також не враховані письмові пояснення надані позивачем в рамках дисциплінарного провадження, що в свою чергу призвело до неправильних та необґрунтованих висновків комісії.

Відтак, позивач вважає оскаржуваний наказ протиправним та прийнятим з порушенням вимог законодавства, помилковим та таким, що не відповідає фактичним обставинам і наявним документам, при відсутності в діях позивача складу дисциплінарного проступку, а тому таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 03.05.2023 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду 18.05.2023 року надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач не погоджується з адміністративним позовом з наступних підстав.

Відповідач вказує, що головним державним інспектором відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці Яровенком Денисом Олександровичем при оскарженні рішень суду у справах № 160/4161/21, № 160/7826/21, № 420/15708/21, № 420/438/22, № 420/26793/21, № 420/5177/22, № 280/9474/21, № 420/24535/21 не виконано вимог статей 295, пункту 1 частини п`ятої статті 296, статті 328 КАС України, чим порушено вимоги частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1, 6, 7 частини 1 статті 8 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» та останнього абзацу частини 1 статті 8 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», абзаців 2, 3, 9 пункту 2.5. розділу 1, пунктів 1.4., 1.7. розділу ІІ Порядку організації роботи Державної митної служби України та територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223, пункти 2. 5 розділу 3 посадової інструкції, затвердженої 30.06.2021, що свідчить про неефективне та формальне виконання своїх функцій і завдань та містить ознаки невиконання та неналежно виконання посадових обов`язків, визначених нормативно-правовими актами та розпорядчими документами - наказами Держмитслужби та Одеської митниці.

Так, у відзиві окремо по кожній справі викладено порушення позивача у ході їх підготовки та супроводження в судах апеляційної та касаційної інстанції, серед яких подання скарг з пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому не порушуючи питання щодо його поновлення; відсутність сплати судового збору за подання таких скарг, що зумовило їх повернення без розгляду; відсутність у касаційних скаргах обґрунтування, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та яких саме; неправильне зазначення у касаційній скарзі по справі №160/4161/21 дати судового рішення та назви позивача.

Відповідач повідомляє, що у зв`язку із встановленням зазначених порушень у ході дисциплінарного провадження, керуючись приписами статей 65, 66, Закону України «Про державну службу», Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, враховуючи наявність у діях ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія направила в. о. начальника Одеської митниця Юрію Єрмакову подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи від 07.04.2023 № 7.10-25/179 та запропонувала застосувати до головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці Дениса Яровенка дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Наказом Одеської митниці від 14.04.2023 № 51-дс «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за неналежне виконання основних посадових обов`язків державного службовця притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_1 .

Одеська митниця вважає, що оскаржуваний наказ є законним та обґрунтованим, а тому підстави для визнання вказаного наказу незаконним та скасування в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відсутні, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Разом із відзивом на адміністративний позов відповідач надав до суду витребувані ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.05.2023 по справі № 420/9358/23 матеріали дисциплінарної справи за результатами здійснення дисциплінарного провадження стосовно головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці в судах юридичного управління Одеської митниці Дениса Яровенка.

23.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає відзив митниці безпідставним, неаргументованим та таким, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України не містить заперечень щодо наведених в позовній заяві доводів.

Позивач зазначає, що сам відзив містить виключно текст подання дисциплінарної комісії та норми Конституції України, КАС України та інших підзаконних нормативно-правових актів. Враховуючи такий підхід, позивач робить висновок, що відзив наданий чисто формально і без врахування доводів зазначених в позовній заяві, аналогічна ситуація відбулася під час роботи комісії з розгляду дисциплінарних справ, якою жодним чином не були враховані надані позивачем в рамках дисциплінарного провадження пояснення.

Також, у відповіді на відзив звернуто увагу, що у відзиві представник митниці посилається начебто на порушення вимог 3 сттей: статті 295, пункту 1 частини п`ятої статті 296 та статті 328 КАС України, проте згідно наказу Одеської митниці від 14.04.2023 № 51-дс позивача притягнуто до відповідальності за порушення 2 статтей: частини 3 статті 295 та пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України.

З огляду на зазначене, а також з підстав наведених у тексті позовної заяви позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

26.05.2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, які здебільшого містять доводи відзиву на адміністративний позов. Відповідач вказує, позивачем повністю проігноровано доводи, викладені у відзиві, та надано заперечення з посиланням виключно на «Акт, Подання та Наказ».

Також, у заперечення відповідач стверджує, що посилання позивача, на те що мотивувальна частина наказу суперечить резолютивній не відповідає дійсності і є необґрунтованим. Відповідно до Академічного тлумачного словнику суперечність - становище, при якому що-небудь одне виключає інше, несумісне з ним або протилежне йому.

05.06.2023 року позивач подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких останній наполягає на формальному підході митниці до притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності, зазначивши, що хоча відповідач і наголошує на рекомендаційному характері подання дисциплінарної комісії для суб`єкта призначення, проте мотивувальна частина наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності повністю скопійована з подання дисциплінарної комісії. Крім того, як стверджує позивач, митниця жодного разу не конкретизувала свої доводи щодо того, як саме потрібно було діяти в тій чи іншій ситуації, наявні лише посилання на норми та неконкретизовані обов`язки щодо вчинення усіх можливих та залежних від нього дій передбачених законодавством. У пояснення також звернуто увагу, що відповідач у запереченнях звинувачує в порушенні норм, за які позивача не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме ст.ст. 298, 328 КАС України.

Ухвалою суду від 13.06.2023 року було частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Одеської митниці ВП Держмитслужби:

інформацію у вигляді належним чином засвідчених письмових доказів щодо ознайомлення ОСОБА_1 з Порядком організації роботи Державної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223; та / або надати інформацію щодо наявного механізму доведення до відома державних службовців в органах Держмитслужби нормативно-правових актів, наказів, доручень, розпоряджень зі службових питань;

інформацію у вигляді належним чином засвідчених письмових доказів щодо причин не виділення бюджетних асигнувань на сплату судового збору за службовими листами №№ 7.10-10/919/248 від 25.02.2022, 7.10-10/1166/302 від 23.03.2022, 7.10-10/508/149 від 01.02.2022, 7.10-10/2259/707 від 27.05.2022, 7.10-10/1675/507 від 20.04.2022, 7.10-10/3053/930 від 12.07.2022, 7.10-10/1077/278 від 15.03.2022, 7.10-10/1174/310 від 23.03.2022, 7.10-10/1912/598 від 06.05.2022, або, у разі відсутності бюджетних асигнувань, документів, що підтверджують відсутність цих бюджетних асигнувань.

На виконання ухвали суду від 13.06.2023 року відповідач 20.06.2023 року надав до суду витребувані судом документи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Відповідно Наказу Одеської митниці від 22.09.2021 року №294-0 «Про призначення ОСОБА_1 » (а.с. 105 т. 2) ОСОБА_1 з 23.09.2021 року працює на посаді головного держаного інспектору відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці.

На виконання наказу Держмитслужби від 29.12.2022 № 575 «Про проведення тематичної виїзної перевірки», Державною митною службою України у період з 10.01.2023 по 08.02.2023 була проведена перевірка Одеської митниці щодо стану супроводження судових справ, зазначених у листі судді Верховного суду Миколи Гімона від 04.11.2022 року, за результатами якої 08.02.2023 року складено Акт про результати виїзної тематичної перевірки №1/10 (далі Акт) (а.с. 24-93 т. 2).

Відповідно даного Акту підставою для проведення перевірки слугувала доповідна директора Юридичного департаменту Сергія Островича від 27.12.2022 № 10/672 про необхідність проведення тематичної перевірки Одеської митниці щодо стану супроводження судових справ, зазначених у листі судді Верховного Суду Миколи Гімона від 04.11.2022 № 160/4161/21/51548/22.

За результатами проведеної тематичної перевірки Актом встановлено, що окремі посадові особи Одеської митниці під час своєї діяльності діяли не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, неефективно та формально виконували свої функції і завдання, зокрема, головним державним інспектором відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_1 при оскарженні рішення суду у справах № 160/4161/21, № 160/7826/21, № 420/15708/21, № 420/438/22, № 420/26793/21 № 420/5177/22, № 280/9474/21, № 420/24535/21 не виконано вимоги статей 295, пункту 1 частини п`ятої статті 296, статті 328 КАС України, чим порушено вимоги частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 6, 7 частини 1 статті 8 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VII «Про державну службу» та останнього абзацу частини 1 статті 8 Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», абзаців 2, 3, 9 пункту 2.5. розділу І, пунктів 1.4., 1.7. розділу ІІ Порядку організації роботи Державної митної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.202 № 223, пункти 1, 2, 5 розділу 3 посадової інструкції, затвердженої 30.06.2021, що містить ознаки невиконання та неналежного виконання посадових обов`язків, визначених нормативно-правовими актами розпорядчими документами митниці.

З огляду на зазначене комісією запропоновано розглянути питання щодо порушення Одеською митницею дисциплінарних проваджень, зокрема, стосовно головного держаного інспектору відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_1 .

Згідно відомості ознайомлення позивач ознайомився з Актом 16.03.2023 року (а.с. 110 т. 2).

Враховуючи пропозиції, викладені у доповідній записці Юридичного департаменту від 16.02.2023 №10/174 до акта про результати виїзної тематичної перевірки від 08.02.2023 №1/10, Наказом Державної митної служби України від 21.02.2023 р. №24-10/1-Д (а.с. 22 т. 2) доручено керівнику Одеської митниці з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинених дисциплінарних проступків розглянути питання щодо порушення дисциплінарного провадження, зокрема, щодо ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного Доручення в.о. голови Державної митної служби України Сергія Звягінцева від 21.02.2023 р. №24-10/1-Д Наказом Одеської митниці від 09.03.2023 р. №30-дс (а.с. 18 т. 2) порушено дисциплінарне провадження стосовно головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_2 та створено дисциплінарну комісію з розгляду дисциплінарної справи.

Листом від 15.03.2023 №7.10-25/138 від 15.03.2022 року (а.с.111 т. 2) дисциплінарна комісія повідомила ОСОБА_1 про здійснення стосовно нього дисциплінарного провадження, а також запросила на засідання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи Одеської митниці, що відбудеться 20.03.2023 о 16.00, для надання пояснень.

20.03.2023 року ОСОБА_1 подав дисциплінарній комісії письмові пояснення щодо результатів виїзної тематичної перевірки та встановлених обставин (а.с. 114-125 т. ІІ).

Наказом Одеської митниці від 28.03.2023 р. №30-дс (а.с. 19-20 т. 2) продовжено до 60 календарних днів строк здійснення дисциплінарного провадження та до 30 календарних днів строк формування дисциплінарної справи під час здійснення дисциплінарного провадження, порушеного наказом Одеської митниці від 09.03.2023 р. №30-дс.

07.04.2023 дисциплінарною комісією складено Подання вих. № 7.10-25/179 від 07.04.2023 (далі Подання) (а.с. 4 -17 т. 2).

Відповідно мотивувальної частини подання встановлено, що головним державним інспектором відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці Яровенко Денисом Олександровичем при оскарженні рішення суду у справах № 160/4161/21, № 160/7826/21, № 420/15708/21, № 420/438/22, № 420/26793/21 № 420/5177/22, № 280/9474/21, № 420/24535/21 не виконано вимоги статей 295, пункту 1 частини п`ятої статті 296, статті 328 КАС України.

Зі змісту викладеного у Поданні встановлено, що обставинами, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку позивачем визначено:

По справі №160/4161/21 - відсутність у касаційній скарзі обґрунтування, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та яких саме; зазначені у касаційній скарзі позивач та судове рішення мають місце в інших справах.

По справі №160/7826/21 апеляційну скаргу на рішення подано майже через шість місяців, при цьому не порушувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження; не додано документ про сплату судового збору. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 23.03.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено; відсутність у касаційній скарзі обґрунтування, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального чи матеріального права.

По справі №420/15708/21 до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору та заявлено клопотання про відстрочення оплати судового збору у зв`язку з не затвердженням кошторису митниці та відсутність фінансових ресурсів. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 01.02.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено.; відсутність у касаційній скарзі обґрунтування, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального чи матеріального права.

По справі №420/438/22 - апеляційну скаргу на рішення подано майже через два місяця; не додано документ про сплату судового збору. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 27.05.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено.

По справі №420/26793/21 - до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 06.05.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено.; відсутність у касаційній скарзі обґрунтування, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального чи матеріального права.

По справі №420/5177/22 - апеляційну скаргу на рішення подано з пропуском строку на апеляційне оскарження; не додано документ про сплату судового збору. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 12.07.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено; відсутність у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судового рішення.

По справі №280/9474/21 - апеляційну скаргу на рішення подано майже через два місяця; не додано документ про сплату судового збору. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 10.06.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено.; відсутність у касаційній скарзі обґрунтування, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального чи матеріального права, та яких саме.

По справі №420/24535/21 - до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору. При цьому, юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці 20.04.2022 (В. Заколодяжний) подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції вказаного керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, незважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не було сплачено, про наявність об`єктивних підстав неможливості його сплатити юридичному управлінню не повідомлено.; відсутність у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження судового рішення.

Як зазначено у Поданні, вищезазначене підтверджує невиконання та неналежне виконання головним державним інспектором відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці Яровенко Денисом своїх посадових обов`язків, визначених нормативно - правовими актами та розпорядчими документами - наказами Держмитслужби та Одеської митниці.

У Поданні також зазначено, що в своїх поясненнях позивач не визнає будь-яких порушень, що встановлені Актом про результати виїзної тематичної перевірки від 08.02.2023 № 1/10 з його боку. Зазначає, що основною причиною відсутності сплати судового збору за подання відповідних скарг по вищезазначених справах бухгалтерською службою Одеської митниці є відсутність коштів на рахунках установи. При цьому, комісії не надано інформацію або копії документів (службових листів бухгалтерської служби), що підтверджують наведені ним обставини. Крім того, комісії не надані документальні підтвердження вжиття будь-яких заходів для забезпечення сплати судового збору при поданні скарг, або відсутності коштів чи відмов бухгалтерської служби від сплати судового збору.

Пояснення безпосереднього керівника, головного державного інспектор відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці Яровенка Дениса Олександровича, не надано, у зв`язку припиненням державної служби звільнення та начальника відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Пташинської А.О.

У резолютивній частині Подання вказано, що з огляду на послідовний та систематичний характер порушень, вчинених головним державним інспектором відділу представництва інтересів митниці в судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_1 , настання наслідків, а також невизнання таких порушень ним особисто, дисциплінарна комісія не вважає за можливе врахувати, як пом`якшуючі обставини, позитивні результати оцінювання службової діяльності та характеристику.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 64, 65, 66, 67 Закону України «Про державну службу», за порушення:

- вимог статей 295, пункту 1 частини п`ятої статті 296, статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України;

- абзаців 2, 3, 9 пункту 2.5. розділу І, пунктів 1.4., 1.7. розділу ІІ Порядку організації роботи Державної митної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223;

- пунктів 1, 2, 5 розділу 3 посадової інструкції, затвердженої 30.06.2021;

- пунктів 1, 6, 7 та останнього абзацу частини першої статті 8 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу»;

дисциплінарна комісія пропонує застосувати до головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани.

Листом від 07.04.2023 року (а.с. 128 т. 2) позивача було повідомлено про внесення дисциплінарною комісією подання за результатами розгляду дисциплінарної справи.

Ознайомившись з Актом та Поданням дисциплінарної комісії, ОСОБА_1 13.04.2023 подав на ім`я в.о. начальника Одеської митниці письмові пояснення (а.с.53-58 т. І).

Наказом Одеської митниці від 14.04.2023 №51-дс (далі - Наказ) головного держаного інспектору відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани (а.с. 60-70 т.1).

Позивач ознайомлений з Наказом Одеської митниці від 14.04.2023 №51-дс 17.04.2023 року (ел. носій інформації у вигляді CD-диску а.с. 24 т.1).

Вважаючи вищезазначений наказ незаконним, винесеним з порушенням норм діючого законодавства України, і таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кодекс законів про працю України відповідно до ст. 1 регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Проходження служби в митних органах визнається главою 79 Митного кодексу України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст.569 Митного кодексу України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Особи, вперше прийняті на службу до митних органів на посади, які передбачають виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, приймають Присягу державних службовців, якщо раніше вони не приймали такої Присяги.

Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Відповідно до преамбули, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону № 889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Статтею 5 Закон України "Про державну службу" визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Згідно ч.1 ст.65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.65 Закону № 889-VIII дисциплінарними проступками є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно частини першої ст.66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Згідно із частиною третьою ст.. 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до ч.1 ст.67 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Згідно пунктів 2, 3 ч.2 ст.67 Закону № 889-VIII, обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є, серед іншого: попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; високі показники виконання службових завдань.

Дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються):

1) на державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення з урахуванням пропозиції Комісії;

2) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії (стаття 68 Закону № 889-VIII).

Відповідно до частини першої статті 69 Закону № 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Дисциплінарна комісія діє у складі не менше трьох членів.

Частинами десятою, одинадцятою статті 69 Закону № 889-VIII передбачено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 Закону № 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити:

1) дату і місце її формування;

2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та/або акт про відмову від надання таких пояснень;

7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності);

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

12) пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Відповідно до частин 1-3 статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

Відповідно до частини 5-7 статті 74 Закону № 889-VIII дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку. Державний службовець може користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 Закону № 889-VIII державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.75 Закону № 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення (частина перша статті 77 Закону № 889-VIII).

Частиною шостою статті 77 Закону № 889-VIII визначено, що державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія) дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначено Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 р. № 1039 (далі - Порядок № 1039).

Відповідно ч.4, 5 Порядку № 1039 Дисциплінарне провадження розпочинається з дати видання наказу (розпорядження) про порушення дисциплінарного провадження та завершується виданням наказу (розпорядження) про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Тривалість здійснення дисциплінарного провадження не може перевищувати 45 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 60 календарних днів.

Пунктом 24 Порядку № 1039 передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Пункт 25 Порядку № 1039 щодо змісту дисциплінарної справи відповідає приписам ч.2 ст.73 Закону.

Відповідно до п.31 Порядку № 1039 Комісія, дисциплінарна комісія запрошує державного службовця на своє засідання для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та пропонує надати таке пояснення у письмовому вигляді.

Державний службовець має право бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії, надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Пунктом 32 Порядку №1039 визначено, що про дату, час і місце та спосіб проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

Комісія, дисциплінарна комісія може прийняти рішення про перенесення засідання для надання пояснення державним службовцем з урахуванням строків здійснення дисциплінарного провадження. Рішення про перенесення засідання може бути прийнято в разі, коли державний службовець вперше не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим пункту 19-1 цього Порядку, повідомивши про поважні причини своєї відсутності, зокрема з підстав виникнення технічних проблем, що унеможливили його участь у засіданні в режимі відеоконференції. У разі перенесення засідання Комісія, дисциплінарна комісія повідомляє про це державному службовцю відповідно до абзаців першого і другого цього пункту.

У разі коли державний службовець не прибув на засідання або не підключився до засідання дистанційно у випадках, передбачених абзацами першим і другим пункту 19-1 цього Порядку, і не повідомив про поважні причини своєї відсутності, а також не надав письмових пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, Комісія, дисциплінарна комісія складає акт про відмову від надання пояснень. Відсутність державного службовця на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження.

Згідно п.33 Порядку № 1039 Комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця (п. 33 Порядку № 1039).

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що Законом України Про державну службу визначено поняття дисциплінарного проступку, наведено перелік дій/бездіяльності/рішень, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, визначено види дисциплінарної відповідальності та порядок притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується суб`єктом призначення до працівника, який вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для накладення дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність протиправної поведінки державного службовця, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України Про державну службу та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. Також, необхідно враховувати інші обставини, що мають значення: характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Щодо суті порушень, за вчинення яких позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, суд зазначає таке.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків. Так, складовими дисциплінарного проступку є дії або бездіяльність працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) та порушенням або ж неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність складу дисциплінарного проступку.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю: Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу», правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Отже, наказ про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення й час виявлення самого проступку, а також обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що на думку відповідача, об`єктивна сторона дисциплінарного проступку, вчиненого ОСОБА_1 , полягає у тому, що він:

1.неналежно виконував обов`язки, передбачені:

пунктами 1, 6, 7, 8 та останнім абзацом частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу»,

пунктами 1, 2, 5 розділу 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці, затвердженої 30.06.2021 в. о. начальника Одеської митниці Андрієм Танцеровим,

2.порушив:

частину третю статті 295 та пункт 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України,

абзац другий, третій, дев`ятий пункту 2.5 розділу І та пункт 1.4, 1.7 розділу II Порядку організації роботи Державної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223.

Відповідно пунктів 1, 6, 7, 8 частини першої статті 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

Останнім абзацом частини першої статті 8 Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 5 розділу 3 посадової інструкції головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці основними посадовими обов`язками є:

1. Дотримуватися Конституції та Законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, актів Державної митної служби України, інших нормативно правових актів, Порядку організації роботи Державної митної служби - України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, затвердженого наказом Державної митної служби України № 223 від 02.04.2021, Положення про Одеську митницю, Положення про юридичне управління, Положення про відділ представництва інтересів митниці у судах.

2. Своєчасна розробка та направлення до суду процесуальних документів та інших матеріалів, оформлених згідно з вимогами законодавства, які витребовуються судом та/або є необхідними для обґрунтування законної позиції митного органу.

5. Оскарження судових рішень, винесених не на користь Митниці, крім випадків передбачених Порядку організації роботи Державної митної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійно-позовної роботи, та процесуальним законодавством.

Відповідно до абзаців другого, третього, дев`ятого пункту 2.5 розділу І Порядку організації роботи Державної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223 у межах здійснення процедур представництва інтересів митних органів у судах юридичні підрозділи зобов`язані забезпечити:

вжиття заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного представництва інтересів митного органу;

своєчасне направлення до суду процесуальних документів та інших матеріалів, оформлених згідно з вимогами законодавства, які витребовуються судом та/або є необхідними для обґрунтування законності позиції митного органу;

повідомлення безпосереднього керівника про наявність перешкод щодо належного виконання представницьких функцій.

Згідно пунктів 1.4, 1.7 розділу ІІ Порядку організації роботи Державної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223:

юридичний підрозділ готує службовий лист до бухгалтерської служби до бухгалтерської служби щодо необхідності оплати службового збору щодо необхідності сплати судового збору за подання позовної заяви та в інших випадках передбачених законодавством (пункт 1.4.);

у разі отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (без розгляду) підрозділ вживає заходів щодо усунення недоліків (повторного юридичний підрозділ звернення) у межах строків, визначених судом або процесуальним законодавством, та у разі необхідності витребовує від інших структурних підрозділів митного органу необхідні документи (інформацію, відомості тощо) (пункт 1.7.).

Зі змісту Подання та спірного Наказу вбачається, що фактично позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за недотримання положень ч. 3 ст. 295, п. 1 ч. 5 ст. 296, ст. 328 КАС України при супроводженні справ у судах апеляційної та касаційної інстанції, зокрема, подання апеляційної скарги з пропуском строку на апеляційне оскарження, відсутність документа про сплату судового збору при апеляційному оскарженні, відсутність у касаційних скаргах вказівки на підстави касаційного оскарження, що, на думку відповідача, свідчить про порушення основних обов`язків державного службовця, в частині невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів.

Водночас, судом встановлено, що в матеріалах дисциплінарного провадження наявні письмові пояснення позивача від 20.03.2023 року щодо Акту, надані в рамках дисциплінарного провадження (а.с. 114-25 т. ІІ). Крім того, в матеріалах адміністративної справи наявні письмові пояснення позивача від 13.04.2023 року (а.с. 53- 58 т. І), наданих на ім`я в.о. начальника Одеської митниці за результатами ознайомлення з Поданням.

Суд зазначає, що вказані письмові пояснення є ідентичними за своїм змістом.

Так, щодо дотримання строків апеляційного оскарження ОСОБА_1 пояснює наступне.

По справі №160/7926/21:

«Актом встановлено: «В порушення статті 295 КАС України апеляційну скаргу на зазначене рішення суду подано майже через шість місяців - 01.02.2022.», при встановленні даної обставини комісією не враховано наступне. Враховуючи дату внесення рішення, останнім днем подання апеляційної скарги є 30.08.2021, проте як вже мною зазначалося, працювати в митниці почав тільки - 23.09.2021, тому фізично не міг здійснити таке оскарження.

…Крім того, актом не встановлено, що вказане рішення надійшло до Одеської митниці тільки 04.01.2022, що підтверджується відбитком автоматизованого нумератора «Філія Одеська митниця № 51/8.19 від 04.01.2022» в нижній частині супровідного листа від 30.07.2021 року вих. № 44314/21. Актом також не було встановлено, що доручення на апеляційне оскарження позивачу було надано тільки 06.01.2022».

По справі №420/438/22:

«Актом встановлено, що в порушення статті 295 Кодексу апеляційну скаргу на зазначене рішення суду подано через майже два місяці. Проте дане твердження абсолютно не відповідає обставинам справи. Мною 27.05.2022 подано апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 у справі № 420/438/22, що підтверджується зокрема самою апеляційною скаргою від 27.05.2022 № 7.10-10/2257, апеляційною скаргою з електронного суду, яка наявна у матеріалах справи (з відміткою «Документ сформований в системі «Електронний суд 27.05.2022») та ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2022 у справі № 420/438/22 в якій зазначено, що єдиним недоліком апеляційної скарги є відсутність документу, який підтверджує сплату судового збору. Враховуючи викладене можна зробити висновок, що мною не порушувалися строки апеляційного оскарження передбачені ст. 295 Кодексу.».

По справі 420/5177/22:

«Актом встановлено, що апеляційну скаргу на вказане рішення подано з пропуском строку, встановленого ст. 295 Кодексу. Проте дане твердження абсолютно не відповідає обставинам справи. Відповідно до фактичних обставин справи мною (в межах строку апеляційного оскарження) 12.07.2022 підготовлено, підписано та направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на вказане рішення, що підтверджується зокрема самою апеляційною скаргою від 12.07.2022 № 7.10- 10/3056 (з відміткою про отримання судом апеляційної інстанції на першому аркуші апеляційної скарги в нижньому лівому куті), та ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2022, якою залишено дану апеляційну скаргу виключно з підстав несплати судового збору.».

По справі №280/9474/21:

«Актом встановлено, що в порушення ст. 295 Кодексу апеляційну скарга на зазначене рішення суду подано через майже два місяці.

…Апеляційну скаргу у даній справі було доручено подавати ОСОБА_3 , що підтверджується електронним реєстром вхідної кореспонденції, який веде Юридичне управління. Відповідно до цього реєстру ОСОБА_3 було доручено здійснити апеляційне оскарження рішення у справі № 280/9474/21, з вказаним дорученням остання ознайомилася - 17.02.2022, що підтверджується цією датою та підписом ОСОБА_4 у електронному журналі реєстрації. Відповідно до фактичних обставин справи 24.02.2022 рф напала на Україну, у зв`язку з чим того ж дня ОСОБА_5 виїхала за кордон та перейшла на дистанційну форму роботи, а тому не могла відпрацювати даний документ у встановлений строк до 11.03.2022 (з урахуванням дати отримання копії судового рішення 09.02.2022, яка зазначена на супровідному листі рішення у справі № 280/9474/21). Мені в усному порядку було доручено подати апеляційну скаргу у даній справі уже після закінчення строку на апеляційне оскарження, що підтверджується тим, що апеляційна скарга подана 21.03.2022. Також факт того що цей процесуальний документ мав бути відпрацьований не мною підтверджується, що ОСОБА_5 вказана як виконавець документу на останній сторінці апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження, що наявні в матеріалах справи.».

Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а саме процесуальні документи по кожній судовій справі, судом встановлено, що викладене у поясненнях позивача підтверджується матеріалами дисциплінарного провадження (а.с. 295-356 т. ІІ, т. ІІІ, т. ІV адм. справи).

Між тим, відповідно змісту оскаржуваного Наказу оцінка зазначеним доводам позивача дисциплінарною комісією, а також суб`єктом призначення надана не була.

Також, у письмових поясненнях від 20.03.2023 та 13.04.2023 позивач зазначає, що у юридичного управління відсутні повноваження щодо сплати судового збору, єдиний обов`язок - це направлення службового листа, що було виконано.

Відповідно до п. 1.4 розділу II Порядку організацій роботи Держаної митної служби та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи затвердженого наказом Державної митної служби України від 02.04.2021 № 223 (далі - Порядок № 223) юридичний підрозділ готує службовий лист до бухгалтерської служби щодо необхідності оплати судового збору за подання позовної заяви та в інших випадках, передбачених законодавством.

Службовий лист повинен містити найменування суду та сторін у справі, розмір судового збору, реквізити для сплати судового збору, строки для подання позовної заяви (процесуального документа) та інші важливі і необхідні для вирішення даного питання відомості.

Бухгалтерська служба, у строк, визначений юридичним підрозділом з додержанням вимог законодавства щодо сплати та підтвердження сплати судового збору, подає до органів казначейства необхідні документи для здійснення органами казначейства оплати судового збору.

За приписами п. 1.7 розділу ІІІ Порядку №223 подання апеляційної/касаційної скарги здійснюється з обов`язковою сплатою судового збору на підставі службового листа юридичного підрозділу митного органу. У виняткових випадках у разі відсутності наявних відкритих бюджетних асигнувань для його сплати або з інших причин звернення до суду може здійснюватися без сплати судового збору. У такому випадку бухгалтерська служба митного органу повинна вжити заходів щодо сплати судового збору в межах визначених судом строків.

У разі неможливості сплати судового збору бухгалтерська служба територіального органу Держмитслужби в межах визначених судом строків зобов`язана надати юридичному підрозділу докази, які підтверджують наявність об`єктивних підстав, що унеможливлюють виконання вимог суду та копію звернення до Держмитслужби/Міністерства фінансів України щодо перерозподілу або виділення бюджетних асигнувань у разі їх недостатності.

У Поданні дисциплінарної комісії, а також у спірному Наказі стосовно кожної справи, супроводження яких у судах апеляційної та/або касаційної інстанції здійснював позивач, встановлено, що юридичним управлінням на ім`я керівника Одеської митниці подано службову записку про сплату судового збору за подання апеляційної скарги. Згідно резолюції керівника бухгалтерській службі доручено сплатити судовий збір. Однак, не зважаючи на резолюцію керівника, кошти бухгалтерською службою не були сплачені, про наявність об`єктивних підстав неможливості сплати юридичному управлінню не повідомлено.

З аналізу положень Порядку №223, а також фактичних обставин викладених в Поданні та Наказі, вбачається, що у юридичного управління відсутні повноваження щодо сплати судового збору, обов`язком юридичного управління, зокрема, позивача є підготовка та направлення службового листа до бухгалтерської служби щодо необхідності оплати судового збору за подання позовної заяви та в інших випадках, передбачених законодавством, який, відповідно наявних в матеріалах дисциплінарного провадження службових записок, було виконано. Більш того, Актом та Поданням встановлено, що саме бухгалтерською службою не було сплачено судовий збір.

З огляду на викладене суд доходить висновку про безпідставність ставлення у вину позивача невиконання ним службових обов`язків в частині сплати судового, оскільки відповідно Порядку №223 та Посадової інструкції головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах позивач не має такого обов`язку, тоді як безпосередні обов`язки щодо підготовки службового листа до бухгалтерської служби позивачем були виконання, що також встановлено Поданням та спірним Наказом.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у Поданні, щодо того, що комісії не надано інформацію або копії документів (службових листів бухгалтерської служби), що підтверджують обставини відсутності коштів на рахунках установи, а також комісії не надані документальні підтвердження вжиття будь-яких заходів для забезпечення сплати судового збору при поданні скарг, або відсутності коштів чи відмов бухгалтерської служби від сплати судового збору.

Так, вказане спростовується наявними в матеріалах дисциплінарного провадження листами начальника юридичного управління Одеської митниці від 25.02.2022 р. (а.с. 85 т. ІІІ), від 23.03.2022 р. (а.с. 92 т. ІІІ), від 27.05.2022 (а.с. 337 т. ІІІ), від 20.04.2022 (а.с. 399 т. ІІІ), від 12.07.2022 (а.с. 75 т. ІV), від 15.03.2022 (а.с.149 т. ІV), від 23.03.2022 (а.с. 150 т. ІV) від 06.05.2022 (а.с. 224 т. ІV), а також листом начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку від 19.06.2023 року з додатками (а.с. 55-60 т. V).

Окрім зазначеного суд звертає увагу, що в порушення п. 9 ч. 2 ст. 73 Закону України «Про державну службу» в матеріалах дисциплінарного провадження відсутній Порядок організації роботи Державної служби України та її територіальних органів під час підготовки та супроводження справ у судах і ведення претензійної роботи, затвердженого наказом Держмитслужби від 02.04.2021 № 223, порушення норм яких інкримінуються позивачу. Суд звертає увагу, що даний акти відсутній у вільному доступі.

Щодо незазначення підстав касаційного оскарження в касаційних скаргах позивач у поясненнях наданих в межах дисциплінарного провадження вказує, що незазначення підстав касаційного оскарження в касаційних скаргах не є підставою для будь-якої відповідальності, так як це діяння не є протиправним, не порушує будь-які права та обов`язки, не призводить до негативних наслідків та не має суспільної шкідливості. Відсутня як відповідальність так і механізм притягнення до відповідальності за таке діяння, також відсутня будь-яка практика відповідальності за незазначення вказаних підстав. Дане діяння створює виключно процесуальні наслідки у вигляді повернення касаційної скарги.

Між тим, суд звертає увагу, що відповідно до Наказу від 14.04.2023 р. №51дс позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, серед іншого, за порушення ч. 3 ст. 295 та п. 1 ч. 5 ст.296 КАС України. Посилання на ст. 328 КАС України у резолютивній частині оскаржуваного наказу відсутнє.

Отже, дослідивши Наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також матеріали дисциплінарного провадження, Подання та пояснення ОСОБА_6 (вх. №7997/10 від 13.04.2023), на підставі яких його було прийнято, суд робить висновок, що дисциплінарною комісією не встановлено, чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця, чим порушено п. 33 Порядку № 1039.

Так, дисциплінарною комісією під час дисциплінарного провадження, а також суб`єктом призначення під час прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, взагалі не взято до уваги пояснення позивача, ані від 20.03.2023 р, ані від 13.04.2023 р. Між тим, на переконання суду, позивачем у письмових поясненнях наведені вагомі доводи щодо відсутності його вини у встановлених Актом порушеннях з посиланням на документи, наявні в матеріалах дисциплінарного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається дослідження дисциплінарною комісією доказів, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне провадження відносно позивача проводилося фактично лише на підставі Акту про результати виїзної тематичної перевірки від 08.02.2023 №1/10. При цьому, факти викладені в Акті не перевірялися, що свідчить про поверхневий та формальний розгляд дисциплінарного провадження стосовно позивача.

У Поданні дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ зовсім не встановлено нових фактів та/або обставин, що мали значення для справи, а сам текст Подання майже повністю скопійований з Акту, тоді як підставою прийняття Наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувала саме Подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи від 07.04.2023 №7.10 -25/179.

Так, ані в Поданні, ані в Наказі №51дс від 14.04.2023 року не вказано, які конкретно протиправні дії або бездіяльність були допущені позивачем при підготовці та поданні протягом 2022 року апеляційних скарг, заяв про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також клопотань про відстрочення сплати судового збору, не досліджено, які причини і умови призвели до повернення без розгляду підготовлених ним апеляційних скарг, не зазначено, які документи і матеріали підтверджують факт вчинення проступку саме ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене можна зробити висновок, що Комісія виконувала свої обов`язки неналежно та не виконала завдання, які були покладені на неї наказом про створення дисциплінарної комісії.

Так, в наказі вказано посилання на п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України «Про державну службу», який передбачає: «невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень», але в наказі не вказано що ж конкретно порушив державний службовець.

Суд зазначає, що саме лише посилання в наказі на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм при обранні виду дисциплінарного стягнення, а також ненаведення обставин вчинення дисциплінарного проступку, не є належним обґрунтуванням оскаржуваного наказу.

Така ж правова позиція висвітлена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.08.2019 у справі № 1340/4847/18. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив і у постанові по справі № 554/9493/17.

При цьому, перелічення у наказі Одеської митниці №51дс від 14.04.2023 року пункти основних посадових обов`язків ОСОБА_1 , як і сам факт перебування на посаді головного державного інспектора відділу представництва інтересів митниці у судах юридичного управління Одеської митниці не може бути безапеляційною підставою для застосування дисциплінарного стягнення до особи, без встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

У свою чергу, недоведеність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони дисциплінарного проступку виключає його наявність.

Суд зазначає, що відповідно до ст.ст.73, 75 КАС України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Варто зауважити, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, відповідачем не доведено належними доказами, що позивач своїми діями чи бездіяльністю порушив допустив невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

На переконання суду, застосування до позивача дисциплінарного стягнення, вина якого не доведена належними та допустимими доказами, не може вважатись результатом ефективного службового розслідування.

Крім того, відзив також складається з копіювання Подання дисциплінарної комісії та не містить конкретних заперечень щодо доводів позовної заяви.

Щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 66 Закону № 889-VIII визначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

При цьому, суд звертає увагу, що словосполучення "може бути оголошено догану" вказує на те, що при виборі виду стягнення, яке може бути застосоване у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби має виходити із того, що догана в даному випадку є одним із видів найсуворішого стягнення, що застосовується до державного службовця.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення або керівник державної служби може застосувати до працівника менше суворе дисциплінарне стягнення, зокрема, зауваження.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, чому до позивача застосований більш суворіший вид стягнення - догану та не використана можливість для застосування менш суворого. Більш того, в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що позивачем вчинений дисциплінарний проступок, який вказує на навмисне неналежне виконання ним своїх посадових обов`язків.

Застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідач повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість відповідач, порушуючи вимоги Порядку № 1039 та Закону № 889-VIII під час здійснення дисциплінарного провадження, повно, всебічно та об`єктивно не дослідивши всі обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, визнав дії позивача такими, що мають ознаки дисциплінарного проступку, що виразилися у неналежному виконанні службових обов`язків.

Крім зазначеного, відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу не проаналізовано службову характеристику позивача, а також не враховано відсутність дисциплінарних стягнень та зауважень в роботі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спірний наказ прийнятий без урахування усіх обставин справи, що мають значення для його прийняття, упереджено, нерозсудливо, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 858,88 грн. судового збору і зазначена сума належить до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 03.07.2023 року по 28.07.2023 року включно у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 31 липня 2023 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської митниці ВП Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А; ) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Одеської митниці від 14.04.2023 р. № 51-дс Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді оголошення догани.

Стягнути з Одеської митниці ВП Держмитслужби (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук