Справа № 160/10045/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981 р. по 17.06.1983 р. та провести перерахунок пенсії відповідно до заяви від 03.03.2023 р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2014 р. по 07.12.2015 р.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на те, що відповідач-1 протиправно не зараховує до страхового стажу позивача період роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року з посиланням на відсутність в реєстрі застрахованих осіб інформації про сплату підприємством страхових внесків. Також позивач оскаржує рішення відповідача-2, яким відмовлено у перерахунку пенсії позивача протиправно не прийнято атестат про навчання у професійно-технічному училищі щодо періоду навчання з 01.09.1981 року по липень 1983 року, в зв`язку з чим відповідний страховий стаж також не зараховано.
29 травня 2023 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача-1 в системі «Електронний Суд», в якому відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, 03.03.2023 року позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії (набуття стажу для повної пенсії навчання), до якої долучено, зокрема, атестат про період навчання з 01.09.1981 року по 17.06.1983 року у Ворошиловградському училищі без номеру та дати видачі, згідно принципу екстериторіальності заява позивача розглянута відповідачем-2, який спірним рішенням відмовив у перерахунку пенсії. Висновує, що не може бути відповідачем у справі, оскільки спірне рішення прийнято іншим суб`єктом владних повноважень.
31 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача-2 надійшов відзив, в якому відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що позивачем надано атестат про навчання, в якому відсутній номер та дата його видачі, які є обов`язковими реквізитами документа, що унеможливлює зарахування періоду навчання згідно атестату про навчання до страхового стажу. На підтвердження періоду навчання до позову долучено довідку від 13.04.2023 року, видану Луганським коледжем моди, перукарського мистецтва та комп`ютерних технологій Луганської народної республіки, які завірені відповідною печаткою, тобто є недійсними і не створюють жодних правових наслідків. Щодо періоду з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року зазначає, що у системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про сплату підприємством страхових внесків.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
03 березня 2023 року позивач звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії, вид перерахунку «набуття стажу для повної пенсії-навчання», до якої долучила документ про навчання без номера та свої особисті документи.
Рішенням відповідача-2 від 10.03.2023 року №2523/03-16 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії. Вказано, що позивач отримує пенсію за віком за Списком №2 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Страховий стаж згідно пенсійної справи становить 28 років 8 місяців 17 днів (в тому числі 15 років 4 місяці за Списком №2). При звернення за перерахунком заявницею було надано паспорт, ідентифікаційний код та атестат про навчання у професійно-технічному училищі з 01.09.1981 року по липень 1983 року. В атестаті відсутній № документу та дата його видачі. Для зарахування періоду потрібно надати уточнюючу довідку з місця навчання.

29 березня 2023 року позивач звернулася до відповідача-1 із заявою щодо зарахування до її страхового стажу роботи, в т.ч. пільгового стажу по Списку №2, період роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року та здійснити перерахунок пенсії.

Листом відповідача-1 від 11.04.2023 року №2325-2440/В-02/8-1200/23 позивачу повідомлено, що до її страхового стажу не зараховано період роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року у ПАТ «Шахта Білоріченська» у в`язку з тим, що в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату підприємством страхових внесків.

Відповідно до наданої відповідачем-1 форми ОК-5 позивача з липня 2014 року по грудні 2015 року відсутні відомості про сплату страхових внесків роботодавцем позивача. При цьому відповідні відомості наявні за весь попередній час трудової діяльності позивача з 1999 року.

Не погодившись з незарахуванням до свого стажу періодів трудової діяльності з 01.09.1981 року по 17.06.1983 року, з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року позивач звернулася до суду з цією позовною заявою

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо періоду трудової діяльності позивача з 01.09.1981 року по липень 1983 року.

Відповідно до п. «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідач-2 вказав, що не зарахував цей період, оскільки наданий позивачем атестат, оскільки в ньому відсутній номер документу та дата його видачі.

Позивач з цього приводу зазначав, що згідно п. 3, 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1) відповідач мав надати допомогу в отриманні додаткових документів. надати тримісячний строк для подання додаткових документів та відмовлявся прийняти довідку про навчання виданої на непідконтрольній території України.

Щодо твердження позивача про відмову відповідача прийняти уточнюючу довідку суд зазначає, що в порушення ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України ця обставина є недоведеною. Позивачем не надано доказів надання цієї довідки відповідачу, як не надано і доказів відмови останнього у її прийнятті. Відповідно, ці доводи позивача судом відхиляються.

Щодо неприйняття відповідачем атестату про навчання позивача суд зазначає наступне. Відповідний атестат дійсно не містить номеру та дати видачі, а також дати завершення навчання (в наявності лише місяць та рік). Водночас, атестат є заповненим, містить підписи уповноважених осіб та печатки навчального закладу, виданий на ім`я позивача до зміни прізвища.

Суд зазначає, що позивач не є відповідальною особою за заповнення атестату про навчання. Відповідно, на позивача не можуть покладатися негативні наслідки від неналежного заповнення її документу про навчання.

Також суд зауважує, що в цій справі доказуванню підлягає обставина навчання позивача в навчальному закладі, що є підставою для зарахування відповідного періоду навчання як страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні атестату позивача. За обставин цієї справи суд визнає встановленою обставину навчання позивача у навчальному закладі на підставі наданої позивачем відповідачу та дослідженої в ході судового розгляду копії атестату позивача.

Вирішуючи питання про тривалість навчання позивача суд зазначає, що дата початку навчання міститься в самому атестаті позивача (01.09.1981 року), в той час як дата завершення навчання не вказана (липень 1983 року). В цьому аспекті суд зазначає, що згідно довідки від 13.04.2023 року №6, видану відповідним навчальним закладом, позивач навчалася до 17.06.1983 року (наказ про випуск від 17.06.1983 року №32), що в даному випадку є можливим для врахування.

Суд підкреслює, що ця довідка врахована виключно для підтвердження дати завершення навчання та в зв`язку з тим, що згідно цієї довідки така дата настала раніше, ніж зміст атестату, в той час як сам факт навчання судом встановлено згідно зазначеного атестату.

Отже, відповідачем-2 необґрунтовано не зараховано до страхового стажу позивача час навчання у навчальному закладі.

Щодо періоду трудової діяльності позивача з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Зворотній підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 01.03.2021 року у справі №423/757/17.

Отже, суд не вбачає підстав для покладання на позивача негативних наслідків від стану сплати внесків за нього його роботодавцем. Відповідно, відповідач-1 безпідставно не зарахував період трудової діяльності позивача з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року до страхового стажу позивача.

Щодо заявлених позовних вимог суд зазначає, що позивач просить зобов`язати відповідача-1 зарахувати період роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року до страхового стажу.

Системне тлумачення способів захисту, визначених ст. ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку, що зобов`язання вчинити певні дії може бути похідною вимогою від позовної вимоги про визнання протиправними дій, бездіяльності або рішення, відповідної вимоги позивачем не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи обставини цієї справи, висновки суду щодо цього періоду роботи позивача та зміст права, за захистом якого позивач звернувся до суду, керуючись ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача-2 провести перерахунок пенсії відповідно до заяви позивача суд зазначає, що з урахуванням обставин цієї справи та наявності у відповідача дискреційних повноважень щодо прийняття рішення про проведення перерахунку пенсії підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно вимог законодавства.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2147,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 07.04.2023 року №, від 25.07.2023 року №95310.

Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 2147,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів, протиправність правової поведінки яких встановлена за результатом розгляду цієї справи.

Окремо суд зауважує, що позивачем надміру сплачено судовий збір у розмірі 0,40 грн, який не підлягає стягненню з відповідачів та може бути повернутий позивачу за його клопотанням згідно п. 1 ч. 1. ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 25 липня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.03.2023 року №38 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1981 року по 17.06.1983 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2023 року про проведення перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.07.2014 року по 07.12.2015 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76000, м. Івано-Франківськ, вул. Січових стрільців, буд. 15, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко