Справа № 520/5987/22
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мар`єнко Л.М.

27 липня 2023 р. Справа № 520/5987/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

30.07.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області) щодо відмови йому, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 25.06.1986 року по 17.07.1986 року, у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ), з 10.01.2012 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, нарахувати та виплатити йому, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 25.06.1986 року по 17.07.1986 року, не нараховані, невиплачені щомісячні суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він у період з 25.06.1986 року по 17.07.1986 року виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, у зв`язку з чим звертався до органів пенсійного фонду з відповідними заявами. Однак, відповідачами за наслідками розгляду заяв були прийняті рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, чим на його думку, порушено його право на достатнє пенсійне забезпечення.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Одеській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України за призначенням дострокової пенсії за віком та доданими документами. Розглянувши заяву від 25.01.2022 року, прийнято рішення № 62 від 31.01.2022 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів мають на зниження пенсійного віку на 10 років. Передбачений законодавством, необхідний страховий стаж становить не менше 15 років. Страховий стаж позивача становить 12 років 02 місяці 21 день. Зниження пенсійного віку визначене ст. 55 Закону № 796-ХІІ на 10 років документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, оскільки в довідці від 14.11.1995 року № 51/4317 не зазначено дні виїзду в зону відчуження, та назву населеного пункту де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби з 16.04.1981 року по 13.04.1983 року, оскільки запис про звільнення в запас містить виправлення. Також період роботи в колгоспі ім. Горького з 09.04.1991 року по 29.10.1993 року не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві. Для зарахування періоду з 16.04.1981 року по 13.04.1983 року, з 09.04.1991 року по 29.10.1993 року позивачу необхідно надати уточнюючу довідку про членство в колгоспі (встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві), видану на підставі первинних документів за час виконання роботи та довідку з військової установи про час проходження військової служби.

Від ГУ ПФУ у Львівській області до суду надійшло клопотання про заміну відповідача ГУ ПФУ у Львівській області на ГУ ПФУ в Черкаській області, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звертався до ГУ ПФУ в Харківській області із заявами встановленого зразка від 25.01.2022 року, від 17.03.2022 року, від 04.04.2022 року та від 11.07.022 року про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ. За принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсійної виплати розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії № 62 від 31.01.2022 року приймалось ГУ ПФУ в Одеській області; рішення про відмову у призначенні пенсії № 62 від 29.03.2022 року приймалось ГУ ПФУ в Черкаській області; рішення про відмову у призначенні пенсії № 62 від 12.04.2022 року приймалось ГУ ПФУ в Івано-Франківській області; рішення про відмову у призначенні пенсії № 62 від 18.07.2022 року приймалось ГУ ПФУ в Полтавській області. Оскільки, ГУ ПФУ у Львівській області не приймало рішення про відмову у призначення пенсії ОСОБА_2 № 62 від 29.03.2022 року, то підстав для залучення ГУ ПФУ у Львівській області, як одного із відповідачів у справі № 520/5987/22 немає.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, не погоджуючись з вимогами позивача, зазначає, що ОСОБА_1 25.01.2022 року звернувся із заявою про призначення пенсії за віком зі скороченням пенсійного віку, як ліквідатора аварії на ЧАЕС та надав документи для призначення пенсії відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV). Згідно розподілу в системі електронного документообігу документи про призначення пенсії позивача, які ним були надані до ГУ ПФУ в Харківській області передано на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області. 31.01.2022 року ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення № 62 про відмову у призначенні пенсії. 17.03.2022 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком зі скороченням пенсійного віку, як ліквідатора аварії на ЧАЕС та надав документи для призначення пенсії відповідно до вимог Закону № 1058-IV. Згідно розподілу в системі електронного документообігу документи про призначення пенсії позивача, які ним були надані до ГУ ПФУ в Харківській області передано на розгляд до ГУ ПФУ у Львівській області. 29.03.2022 року ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення № 62 про відмову у призначенні пенсії. 11.07.2022 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком зі скороченням пенсійного віку, як ліквідатора аварії на ЧАЕС та надав документи для призначення пенсії відповідно до вимог Закону № 1058-IV. Згідно розподілу в системі електронного документообігу документи про призначення пенсії позивача, які ним були надані до ГУ ПФУ в Харківській області передано на розгляд до ГУ ПФУ в Полтавській області. 18.07.2022 року ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення № 62 про відмову у призначенні пенсії. Таким чином, рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу ГУ ПФУ в Харківській області не приймалось, позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою суду від 14.10.2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області) та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області).

Відповідачі ГУ ПФУ у Львівській області, ГУ ПФУ в Черкаській області, ГУ ПФУ в Полтавській області правом надати відзиви на позов не скористались.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 31.01.2022 року № 2, рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 29.03.2022 року № 2, рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 18.07.2022 року № 2 щодо відмови в призначення пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2022 року про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що оскільки позивач в період з 25.06.1986 року по 17.07.1986 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_1 та перебував у зоні підвищеної радіації 10 днів, що підтверджується відповідними документами, наявними в матеріалах справи, то він має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Також, суд зазначив, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Харківській області щодо призначення пенсії.

Разом з тим, суд з метою захисту прав позивача, вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2022 року про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в цій справі.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ у Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Аргументи, наведені пенсійним органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов. Крім того, зауважив, що рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу ГУ ПФУ в Харківській області не приймалось, позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід частково скасувати, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (2 категорії), що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_2 від 10.11.1995 року (а.с. 24).

Відповідно до довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 14.11.1995 року № 51/4317, ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_1 з 25.06.1986 року по 17.07.1986 року. У наказах командира з виїздів на ЧАЕС військової частини НОМЕР_1 значиться, що позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виконував роботи у зоні підвищеної радіації, отримав сумарну дозу опромінення 25 рентген (а.с. 11).

Відповідно до змісту довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 23.05.2022 року № 01-50/221, за архівними документами військової частини НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_1 прибув до участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 25.06.1986 року (наказ від 25.06.1986 року № 59), вибув 17.07.1986 року (наказ від 17.07.1986 року № 81) (а.с. 12).

Відповідно до довідки Богодухівського РТЦК та СП від 15.03.2022 року № 194, ОСОБА_1 з 25.06.1986 року по 17.07.1986 року приймав участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_1 (а.с. 13).

25.01.2022 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, як ліквідатора аварії наслідків на ЧАЕС разом з документами відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області та прийнято рішення від 31.01.2022 року № 62, яким відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ, у зв`язку з не підтвердженням права на зниження пенсійного віку, оскільки в довідці від 14.11.1995 року № 51/4317 не зазначено дні виїзду в зону відчуження, та назву населеного пункту де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Також зазначено, що вік заявника 58 років, необхідний страховий стаж становить не менше 15 років, страховий стаж особи 12 років 02 місяці 21 день. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 16.04.1981 року по 13.04.1983 року, оскільки запис про звільнення містить виправлення, також період роботи в колгоспі ім. Горького з 09.04.1991 року по 29.10.1993 року, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

17.03.2022 року позивач вдруге звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатора аварії наслідків на ЧАЕС разом з документами відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Черкаській області та прийнято рішення від 29.03.2022 року № 62, яким заявнику відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, посилаючись на відсутність права на зниження пенсійного віку, оскільки в довідці Центрального архіву Міністерства оборони України від 14.11.1995 року № 51/4317 не зазначено зону (назву населеного пункту) де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, визначено вік заявника 59 років, необхідний страховий стаж становить 15 років, страховий стаж особи 17 років 01 місяць 14 днів.

11.07.2022 року позивач втретє звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатора аварії наслідків на ЧАЕС разом з документами відповідно до вимог Закону № 1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області та прийнято рішення № 62 від 18.07.2022 року, яким відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, у зв`язку з порушенням вимог пп. 7 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, оскільки, в довідці № 51/4317 від 14.11.1995 року не зазначено дні виїзду в зону відчуження та назву населеного пункту, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 01-50/221 від 23.05.2022 року не можливо встановити які саме зони були дні виїзду, а зазначено місце дислокації військової частини - с. Оране. В переліку населених пунктів, віднесених до зони відчуження згідно додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 року № 106 с. Оране не знайдене.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ГУ ПФУ у Львівській області, ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Черкаській області, ГУ ПФУ в Полтавській області рішення суду першої інстанції не оскаржується, у зв`язку з чим розглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області.

В межах спірних правовідносин колегія суддів враховує, що 30.03.2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органами, що приймали рішення за заявами позивача від 25.01.2022 року, від 17.03.2022 року та 11.07.2022 року про призначення пенсії, є ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Черкаській області та ГУ ПФУ в Полтавській області.

Крім того, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції зобов`язав ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2022 року про призначення пенсії. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до пенсійного органу з заявами від 25.01.2022 року, від 17.03.2022 року та 11.07.2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Як убачається з матеріалів справи, замість оскарження рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 62 від 31.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 , фактично погоджуючись з цим рішенням, та, зібравши додаткові документи, 17.03.2022 року повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору аварії наслідків на ЧАЕС.

За фактом отриманого рішення ГУ ПФУ в Черкаській області № 62 від 29.03.2022 року про відмову у призначенні пенсії, позивач, фактично погоджуючись з цим рішенням, оскільки не оскаржує його, 11.07.2022 року знову звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору аварії наслідків на ЧАЕС, за результатами розгляду якої ГУ ПФУ в Полтавській області прийняло рішення № 62 від 18.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, оскільки судовим рішенням, рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 18.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 скасовано, та воно не оскаржено ГУ ПФУ в Полтавській області, саме у ГУ ПФУ в Полтавській області виникає обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2022 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору аварії наслідків на ЧАЕС.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 року у справі № 804/1469/17, від 14.08.2019 року у справі № 0640/4434/18 та від 12.09.2019 року у справі № 0640/4248/18.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено право суду вийти за межі позовних вимог, це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та ст.13 Конвенції у справі, а також виклав окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрив елементи змісту принципу «доброго врядування». Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі, якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право на пенсію підпадає під сферу дії ст. 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.

Так у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області, скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року в частині, якою судом зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2022 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в цій справі.

Одночасно, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за доцільним вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.07.2022 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ з урахуванням висновків суду в цій справі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про наявність сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 21.11.2006 року у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 року у справі № 690/23/15-а, від 27.02.2018 року у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 року у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 року у справі № 464/4150/17, від 27.04.2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 18.06.2020 року у справі № 404/5266/16-а (2-а/404/29/17), від 17.05.2021 року у справі № 398/494/17, від 22.06.2022 року у справі № 362/1209/17) «щодо документів, які підтверджують статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надають право користування пільгами, встановленими Законом».

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року скасувати в частині, якою судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 січня 2022 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в цій справі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 липня 2022 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду в цій справі.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц