Справа № 761/23088/23
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/630/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Матвєєвої Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в якій позивач, просить суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1КІ № від 22 червня 2023 року і закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 22 червня 2023 року він на автомобілі марки Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку під`їжджаючи по вул. Солом`янській в сторону вул. Максима Кривоноса в м. Києві біля Київського апеляційного суду.

Повернувшись до автомобіля, позивач побачив на лобовому склі автомобіля повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до постанови 1КІ № від 22 червня 2023 року, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 3.34 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що вона не відповідає змісту ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- не зазначено відомості про особу, стосовно якої розглядається справа.

- не вірно зазначено норму законодавства, яку начебто порушено позивачем,

- не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.07.2023 року відкрито провадження та призначено розглядати справ у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серія 1КІ № від 22 червня 2023 року.

13 липня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з доданими до нього документами.

Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що на позивача накладено адміністративне стягнення відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення за порушення пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху України, а саме, зупинка транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Зі змісту матеріалів фотофіксації, як вказано у відзиві на позовну заяву, вбачається, що транспортний засіб Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за позивачем, зупинено в зоні дії дорожнього знаку 3.34 по вулиці Солом`янська в місті Києві.

Щодо не зазначення у постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, представник відповідача зазначив, що фото фіксація адміністративного правопорушення здійснювалась технічним засобом «Автоматизоване робоче місце інспектора», що є складовою частиною інформаційно-телекомунікаційної системи «Платформа цифрових мобільних сервісів «Київ цифровий», комплексна система захисту інформації якої має відповідний атестат відповідності Держспецзв`язку, володільцем якої є комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

З огляду на вищевикладене, представник відповідача зазначає, що оскаржувана постанова винесена правомірно та з дотриманням вимог законодавства, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР).

Відповідно до ст. Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до пункту 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9. Розділу 1 ПДР визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність КУпАП, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Тобто, на спірні правовідносини поширюється положення ч. 4 ст. 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого ст. 122 КУпАП, у відповідача відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, суб`єктом правопорушення в цій статті в разі вчинення передбачених частинами першою-третьою цієї статті правопорушень, зокрема у виді порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), є відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім ч.1 ст. 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису) (примітка до ст. 122 КУпАП).

Так, судом встановлено та підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки HONDA CR-V, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № від 22 червня 2023 року, винесеної головним інспектором з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Бідовим О.М., що ОСОБА_1 22 червня 2023 року о 11 годині 07 хвилин на вул. Солом`янська, 2-А в місті Києві порушив вимоги дорожнього знаку 3.34 Правил дорожнього руху, а саме: транспортний засіб зупинено в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП), у зв`язку з чим позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Крім того, зі змісту постанови вбачається, що технічним засобом, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення є АРМ Інспектора.

Про фіксування адміністративного правопорушення ОСОБА_1 було видано повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія 1КІ № від 22 червня 2023 року, в якому продубльовано зміст постанови та зазначено про необхідність сплати штрафу, а також повідомлено про те, що постанову про притягнення до адміністративної відповідальності буде надіслано в порядку ст. 279-1 КУпАП за місцем реєстрації власника транспортного засобу.

Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

1) Щодо доводів позивача стосовно не зазначення відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа та невірного зазначення норми законодавства, яку порушено позивачем.

Так, у відповідності до приписів ч. 3 ст. 283 КУпАП Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, судом встановлено та не заперечується позивачем, що останній на праві власності належить транспортний засіб марки HONDA CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно наданої представником відповідача копії постанови серії № 1КІ № від 22.06.2023 року остання містить ПІБ особи, місце реєстрації, на яку складено постанову, а саме зазначено « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ».

З огляду на вищевказане, суд не погоджується з позицією позивача щодо вищевикладеного.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Частиною 4 статті 279-1 КУпАП передбачено, що повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Як вже було зазначено судом, у постанові зазначено, що позивачем порушено вимоги дорожнього знаку 3.34 Правил дорожнього руху.

Водночас, у повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія 1КІ № вказано, що позивачем порушено пункт 3.34 Правил дорожнього руху.

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.4 ПДР, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з розділом 33 ПДР знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

З огляду на вищевказане, суд не погоджується з позицією позивача щодо відсутності у ПДР пункту 3.34.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення інспектором вимог статті 283 КУпАП в частині не вірного зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Більш того, суд також вважає за необхідне зазначити, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Саме такої правової позиції щодо неточності відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 та від 24 грудня 2019 року у справі № 459/1801/17.

2) Щодо доводів позивача стосовно відсутності відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно частини 3 статті 283 КУпАП Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, технічний засіб АРМ Інспектора зазначений в оскаржуваній постанові яким здійснено фото/відеофіксацію «правопорушення» дозволяє фіксацію GPS-координат (широта і довгота).

Із матеріалів фотофіксації на чотирьох чорно-білих роздруківках фотознімків, вбачається, що кожен фотознімок містить позначення, відповідно, дату та час, дані GPS координат, а саме: один знімок дорожнього знака 3.34 ПДР, на якому відсутнє зображення автомобіля марки HONDA CR-V, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , дата та час фотографування: «22.06.2023р. 10:49», координати GPS: НОМЕР_3, на другому, третьому та четвертому фотознімках зображення автомобіля марки HONDA CR-V, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , проте, відсутні докази наявності дорожнього знака 3.34 ПДР - «22.06.2023р. 11:06», «22.06.2023 р. 11:07».

Аналіз вказаних фотознімків дозволяє суду дійти висновку про те, що здійснення інспектором фотографування автомобіля, належного позивачу, само по собі, не підтверджує факту того, що цей автомобіль було припарковано саме під дією дорожнього знака 3.34 ПДР.

Тобто, твердження відповідача про те, що автомобіль позивача було припарковано з порушенням вимог дорожнього знака 3.34 ПДР в даному випадку не підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які у відповідності до ст. 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. (постанова Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі№560/751/17).

Так, відповідачем не надано доказів відповідності технічного засобу фотофіксації - АРМ Інспектора, зокрема, сертифікату перевірки типу або атестат, виданого відповідним органом, із зазначенням строку його дії.

Тобто, відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що фотофіксацію правопорушення здійснено технічним засобом, який відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, відсутні індивідуалізуючи ознаки (серійний номер), відомості про повірку та сертифікаційні відомості, що позбавляє суд можливості встановити правильність роботи такого технічного засобу та об`єктивність зафіксованих за його допомогою даних.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача щодо невідповідності постанови вимогам ст. 283 КУпАП в частині підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та зазначення в ній відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналізуючи вищевикладене та на надані докази у їх сукупності, зокрема, враховуючи той факт, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що автомобіль позивача дійсно було припарковано в зоні дії дорожнього знака 3.34 ПДР, а фотофіксацію цього факту було здійснено технічним засобом, яким відповідає вимогам законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови серії 1КІ № від 22 червня 2023 року, відповідно, про наявність правових підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 16 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зважаючи, що судом вирішено здійснити розгляд вказаної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, тобто, без проведення судових дебатів, а також враховуючи, що позивачем зазначено про орієнтовний розрахунок суми витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з заявою про відшкодування цих витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача з наданням відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем судових витрат у вигляді сплати судового збору, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача таких або їх компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 1КІ № від 22 червня 2023 року, винесену головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бідовим О.М., у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок стосовно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

27 липня 2023 року