Справа № 420/8933/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8933/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді ВІКТОРІЇ Хом`якової, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі - відповідач) , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01 березня 2023 року № 24 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , час строкової служби з 24 квітня 1979 року по 29 квітня 1981 року в лавах Радянської армії, час перебування на посаді начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста з 06 серпня 2002 року по 07 лютого 2011 року, час роботи на посадах в Херсонській обласній державній адміністрації з 07 лютого 2011 року по 19 лютого 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі заяви від 23.02.2023 та здійснити її виплату з 23.02.2023 з урахуванням раніше виплачених сум пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 врахувати його заробітну плату державного службовця, відображену в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданої начальником Херсонської обласної військової адміністрації та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданою начальником Херсонської обласної військової адміністрації;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. , витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 15 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01 березня 2023 року № 24 позивачу було відмовлено в переведенні з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, а саме, стажу роботи на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 , встановленого статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII. У рішенні відповідач зазначив, що стаж роботи позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає 5 років 02 місяці 24 дні. Однак, позивач не погоджується з відмовою відповідача у здійсненні перерахунку пенсії. Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. З відомостей про роботу у трудовій книжці ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) вбачається, що з 24 квітня 1979 р.по 29 квітня 1981 р. позивач проходив службу в Радянській армії, з 03 серпня 1981 року по 05 серпня 2002 року позивач працював на різних посадах, що не пов`язані з державною службою, з 06 серпня 2002 року по 07 лютого 2011 року позивач працював у Виконкомі Херсонської міської ради, на посаді начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста (06 серпня 2002 року позивач прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування), з 07 лютого 2011 року по 19 лютого 2023 року позивач перебував на керівних посадах в Херсонській обласній державній адміністрації. Розпорядженням начальника Херсонської обласної військової адміністрації від 10 лютого 2023 року № 91-ос ОСОБА_1 , начальника управління містобудування та архітектури Херсонської обласної державної адміністрації - головного архітектора області, звільнено 19 лютого 2023 року згідно з пунктом 7 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу" (у разі виходу державного службовця на пенсію).

01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким передбачено, зокрема, наступне: - до стажу державної служби зараховуються, у тому числі, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" (пункт 4 частини другої статті 46 Закону № 889-УІІІ);

- визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради Уіфаїни, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, шо застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього РОЗДІЛУ (п.п. 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII);

- стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством (пункт 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII);

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII).

Пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283), який втратив чинність 01.05.2016, встановлювалось, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. В редакції статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" станом на 01.05.2016 року керівники управлінь виконавчих органів міських віднесено до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Отже, беручи до уваги пункт 2 Порядку № 283, служба позивача на посаді начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста з 06 серпня 2002 року по 07 лютого 2011 року має зараховуватися до стажу державної служби, що складає 8 років 06 місяців.

Крім того, згідно з абзацом 5 пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Згідно із записами № 3-4 трудової книжки позивача, у період з 24 квітня 1979 р. по 29 квітня 1981 р., він проходив призив та службу в Радянській армії, а тому служба в армії також підлягає включенню до стажу державної служби, що складає 2 роки.

Отже, станом на час набуття чинності Закону № 889-VIII (на 01.05.2016 року) позивач перебував на державній службі зі стажем державної служби в 15 років 08 місяців, а не 5 років 02 місяці, як зазначив відповідач у рішенні від 01 березня 2023 року № 24.

Ухвалою від 27.04.2023 відкрито спрощене провадження у справі. та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що на призначення пенсії за віком за статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, які на 01.05.2016 року: займають посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів; а стаж роботи ОСОБА_1 на посаді державного службовця станом на 01.06.2016 складає 5 років 02 місяці 24 дні, а саме: з 08.02.2011 по 29.01.2020 позивач займав посаду начальника відділу планування забудови та території, начальника управління регіонального розвитку містобудування та архітектури, начальника управління головного архітектора області, які віднесені до посад державної служби. Інші періоди роботи (з 06.08.2002 по 07.02.2011 на посаді начальника управління містобудування та архітектури, як посадова особа місцевого самоврядування та військова служба) не враховується у спеціальний стаж, який дає право на пенсію як держслужбовця.

Відповідно до ст. 3 Закону "Про державну службу" № 889 його чинність не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Посадовим особам місцевого самоврядування пенсія призначається на загальних умовах відповідно до Закону № 1058.

За даними трудової книжки позивач працював в органах місцевого самоврядування, в період роботи в органах місцевого самоврядування ОСОБА_1 обіймав посади, за якими після 04.07.2001 присвоювались ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців, а відтак, періоди роботи в органах місцевого самоврядування не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723. Новим Законом "Про державну службу" № 889 визначено, що при прийнятті на державну службу державному службовцю присвоюється ранг в межах відповідної категорії.

З 04.07.2001, з дня набрання чинності Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-ІІІ від 07.06.2001, відповідно до пункту 11 частини З статті 3 Закону №889 визначено, що дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування.

При визначенні права особи на призначення пенсії за Законом № 889 слід керуватись записами у трудовій книжці та аналізувати відповідність займаної особою посади, посадам визначеним статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Отже, в період роботи в органах місцевого самоврядування позивач обіймав посади, за якими після 04.07.2001 присвоювались спеціальні звання, а не ранги державного службовця.

Звертає увагу суду на те, що у зв`язку з прийняттям Закону № 889 було змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців. Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058, із урахуванням вищезазначених у пунктах 10 та 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 особливих умов. Серед іншого, відповідно до статті 3 Закону № 889 дія цього Закону не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування. Оскільки, у позивача відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889, а на працівників державних органів, яким присвоюються спеціальні звання дія Закону № 889 не поширюється, підстави для перерахунку пенсії за нормами Закону № 3723 відсутні.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №° 265/3533/17 зазначив, що зарахування державної служби до стажу роботи не є тотожним поняттю статусу державного службовця за Законом №а 889.

Щодо стягнення з Головною управління 15000,00 грн витрат на правничу допомогу, то відповідач заперечує, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу, зокрема в частині розрахунку витрат на підготовку позову та на підготовку до судового засідання, є завищеними і неспівмірними зі складністю цієї справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, який реально потребується для їх виконання

31.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на те, що відповідачем не спростовано викладені у позовній заяві доводи позивача про протиправність оскаржуваного рішення. Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державну службу" № 889, цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року. Норми законодавства, на які посилається відповідач, зокрема пункт 11 частини третьої статті 3 Закону № 889, набрав чинності з 1 травня 2016 року, відповідно, дія Закону № 889 не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування з 1 травня 2016 року, а не з 04.07.2001 року. Також твердження відповідача про те, що "основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу" зазначаємо, що дане твердження не знаходить свого підтвердження в чинному законодавстві України. Беручи до уваги пункт 2 Порядку № 283, служба позивача на посаді начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста з 06 серпня 2002 року по 07 лютого 2011 року має зараховуватися до стажу державної служби, що складає 8 років 06 місяців.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889- Ш встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно з абзацом 5 пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Положеннями ст.258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, мешкає у м. Херсоні, звернувся із заявою від 23 лютого 2023 року № 2319 до Херсонського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з проханням перевести його з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

З 01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2002 № 22-1 "Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції постанови Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1), при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено ( перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги " та "Про захист персональних даних". Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій .

Рішення за результатами розгляду заяви зберігається в електронній пенсійній справі особи (п.4.3 IV Порядку № 22-1). Після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10 IV Порядку № 22-1).

Повідомлення про направлення рішення про відмову в призначені пенсії на адресу заявника надсилається органом Пенсійного фонду України на обліку якого знаходиться особа відповідно до місця реєстрації проживання.

Заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01 березня 2023 року № 24 позивачу було відмовлено в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, а саме, стажу роботи на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 , встановленого статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII (далі - Закон № 3723).

У рішенні відповідач зазначив, що на призначення пенсії за віком за статтею 37 Закону №3723 мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, які на 01.05.2016 року: займають посади державної служби та мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів; а стаж роботи позивача на державній службі станом на 01.05.2016 року складає 5 років 02 місяці 24 дні.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_3 (серія НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 з 24.04.1979 по 29.04.1981 проходив службу в Радянській армії ,

- з 03.08.1981 по 05.08.2002 позивач працював на різних посадах, що не пов`язані з державною службою,

- з 06.08.2002 по 07.02.2011 на посаді начальника управління містобудування та архітектури, як посадова особа місцевого самоврядування;

- з 08.02.2011 по 29.01.2020 на посаді начальника відділу планування забудови та території, начальника управління регіонального розвитку містобудування та архітектури, начальника управління головного архітектора області, які віднесені до посад державної служби;

- з 30.01.2020 по 19.02.2023 на посаді начальника управління містобудування та архітектури, які віднесені до посад державної служби.

Відповідач визнав стаж роботи позивача на державній службі тільки в період 08.02.2011 - 01.05.2016. Стаж роботи на посаді в органі місцевого самоврядування та період військової служби відповідачем не враховано до стажу державної служби.

Однак, позивач не погодився з відмовою відповідача у переведенні на пенсію відповідно до Закону "Про державну службу" та звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Ключовим питанням у цій справі є те, чи має позивач право на зарахування до стажу державної служби періоду служби в Радянській армії та періоду роботи на посадах в органі місцевого самоврядування, оскільки до інших умов для переведення позивача на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" ( вік, перебування на державній службі станом на 01.05.2016, страховий стаж) у відповідача заперечення відсутні.

З фактичних обставин справи вбачається, що правовідносини у сфері пенсійного забезпечення позивача регулюються зокрема Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (надалі Закон №889-VIII), Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ (надалі Закон №3723-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі Закон №1058-IV).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII - 01.05.2016, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII - 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.04.2018 за результатом розгляду зразкової справи №822/524/18.

У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III від 07.06.2001 (надалі Закон №2493-III) в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема: четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад; п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Так, Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (надалі Порядок №283), був чинний до 01.05.2016.

Пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно записів трудової книжки, позивач у з 06.08.2002 по 07.02.2011 на посаді начальника Управління містобудування та архітектури Херсонської міської ради, головного архітектора, як посадова особа місцевого самоврядування.

Тобто, посада на яких позивач працював в органі місцевого самоврядування, віднесені до переліку, визначеного статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III.

За таких обставин, період роботи ОСОБА_1 в Управлінні містобудування та архітектури з 06.08.2002 по 07.02.2011 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Твердження відповідача про те, що основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №° 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу, є помилковим, оскільки діюче в період до 01.05.2016 законодавство такого не вимагає. Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно не зараховано ОСОБА_1 до його стажу державної служби вказаний період роботи.

Стосовно зарахування до стажу державної служби період проходження військової служби" суд зазначає.

Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-Ш встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з абзацом 5 пункту 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Інших підстав для незарахування вищевказаного періоду роботи та військової служби позивача до стажу державної служби стажу відповідачем не наведено, а судом не встановлено.

Як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01 березня 2023 року № 24 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" підлягає до скасування.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , час строкової служби з 24 квітня 1979 року по 29 квітня 1981 року в лавах Радянської армії, час перебування на посаді начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста з 06 серпня 2002 року по 07 лютого 2011 року. Вимоги позивача зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби час роботи на посадах в Херсонській обласній державній адміністрації з 07 лютого 2011 року по 19 лютого 2023 року не підлягають задоволенню, оскільки відповідач зарахував період цієї служби станом на 01.05.2016 5 років 2 місяці 24 дня. тобто дане питання не є спірним. Стаж державної служби після 01.05.2016 не має значення для вирішення даного спору.

Що стосується вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на підставі заяви від 23.02.2023 року та здійснити її виплату з 23.02.2023 року з урахуванням раніше виплачених сум пенсії; а також зобов`язати при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" врахувати заробітну плату державного службовця, відображену в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) виданої начальником Херсонської обласної військової адміністрації та довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виданою начальником Херсонської обласної військової адміністрації; то суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Отже, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-ІV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, вказано, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, з огляду на наявність дискреційних повноважень при прийнятті рішень про призначення чи відмову в призначенні пенсії, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого позивач звернувся із заявою) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2023 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням висновків суду. Тобто, приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії, відповідач має враховувати висновки рішення в даній адміністративній справі щодо наявності підтвердження стажу державної служби позивача.

Суд зазначає, згідно частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 врахувати його заробітну плату державного службовця, відображену в довідках, доданих до заяви, суд вважає передчасним, оскільки спірного питання в даному випадку немає, відповідач взагалі не розглядав вказані довідки і не відмовляв у врахуванні відомостей цих довідок, оскільки відмовив у переведенні на інший вид пенсії.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Вимоги позивача про стягнення судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. за рахунок відповідача підлягаю задоволенню, оскільки саме з вини відповідача спір був доведений до розгляду в суді.

Що стосується стягнення витрат на правничу професійну допомогу, то суд враховує наступне. Позивач заявив до відшкодування 15 000 грн. витрат, які підтверджені договором між адвокатом Сачаєвою І.О. та Ходіним Г.М. від 10.04.2023 про надання правової допомоги. Згідно з п.4 сторони погодилися, що вартість послуг буде визначено в розрахунку 2500, 00 грн. за 1 годину роботи адвоката. На підтвердження факту надання правової допомоги за договором від 10.04.2023 року, сторонами 29.05.2023 року складено розрахунок наданих послуг та акт здачі- приймання наданих послуг на загальну суму 15000,00 грн., а саме:

- зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, вивчення документів( 1 година), вартістю 2500,00 грн.;

- Підготовка позовної заяви, виготовлення копій, направлення до суду( 3 години) вартістю 7500,00 грн.;

- Ознайомлення з відзивом (0,5 години) вартістю 1250,00 грн.;

- Підготовка відповіді на відзив з додатками, виготовлення копій, направлення відповідачу та суду (1,5 години) вартістю 3750,00 грн.

29.05.2023 року за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 10.04.2023 року ОСОБА_1 сплачено гонорар адвокату Сачаєвій І.О.

Відповідач заперечує проти стягнення судових витрат, просить відмовити позивачу в задоволенні даної вимоги, посилаючись на завищення розміру витрат, врахувати, що справа розглядалась у спрощеному позовному провадженні, просить суд виходити з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, конкретних обставин справи.

Згідно із ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому ст. 134 КАС України. Так, відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Проаналізувавши зазначені документи у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, з урахуванням практики Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, заслухавши доводи сторін, суд погоджується з тим, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Щодо вимог про стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу судом зазначається, що з врахуванням обставин, які існують в країні на даний час (воєнний стан), оплата заявлених позивачем послуг, на переконання суду, є завищеною.

Керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на віднесення справи до справ незначної складності, кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, справа не містила великого обсягу письмових доказів, позовні вимоги задоволені частково.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 01 березня 2023 року № 24 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ), час строкової служби з 24 квітня 1979 року по 29 квітня 1981 року в лавах Радянської армії, час перебування на посаді начальника управління містобудування та архітектури, головного архітектора міста з 06 серпня 2002 року по 07 лютого 2011 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого позивач звернувся із заявою) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) від 23.02.2023 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Львівській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн.(три тисячі гривень).

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення підписаний 28.07.2023.

Суддя ВІКТОРІЯ Хом`якова