Справа № 200/1368/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року справа №200/1368/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі № 200/1368/23 (головуючий І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.02.2023 № 20 про відмову в призначені пенсії за віком, відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового (страхового) стажу періоди роботи з 01.11.1977 по 05.04.1984, з 25.04.1984 по 03.06.1988, з 04.06.1988 по 11.11.1992, з 23.11.1992 по 31.03.1994, з 01.04.1994 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 14.12.1998, з 15.12.1998 по 31.03.1999, з 01.08.2014 по 31.03.2015 та призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 10.02.2023.

В обгрунтування позову зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії, при цьому не зараховано до страхового стажу періоди роботи за трудовою книжкою (дублікат) від 26.03.2013 № 287551, оскільки книжка заповнена з порушенням вимог п. 2.2 Інструкції.

Рішення є протиправним та таким, що порушує конституційні права позивача на пенсійне забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20.02.2023 № 20 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи 01.11.1977 по 05.04.1984, з 25.04.1984 по 03.06.1988, з 04.06.1988 по 11.11.1992, з 23.11.1992 по 31.03.1994, з 01.04.1994 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 14.12.1998, з 15.12.1998 по 31.03.1999 та призначити йому пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 10.02.2023.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути питання щодо зарахування періоду з 01.08.2014 по 31.03.2015 до страхового стажу позивача, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач ГУ ПФУ в Донецькій області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж на дату звернення позивача становить 14 років 01 місяць 18 днів.

До страхового стажу не зараховано: - трудову книжку (дублікат) від 26.03.2013 № 287551, оскільки вона суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним орган не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу (на титульній сторінці вказано ДУБЛІКАТ);

- період роботи 01.11.1997 по 05.04.1984 згідно довідки від 25.03.2013 № 01/19, оскільки довідка не є фірменим бланком та відсутній штамп, потребує уточнення;

- період роботи в РФ згідно довідок від 26.02.2007 № 20/1689, від 26.07.2016 № 07-01/К-616/1601 у зв`язку з припиненням з РФ 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Таким чином, є правомірним рішення від 20.02.2023 № 20 по зверненню від 10.02.2023 ОСОБА_1 про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю страхового стажу.

Позивачем та відповідачем ГУ ПФУ в Полтавській області рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 23.12.1997.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 05.11.2014 № 1434-78, перемістився з м. Донецьк до с. Степанівка, Краматорського району Донецької області.

10.02.2023 ОСОБА_1 звернувся через веб-портал до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Полтавській області прийняло оскаржуване рішення від 20.02.2023 № 20 про відмову в призначенні пенсії.

В рішенні зазначено про відсутність у позивача необхідного страхового стажу роботи.

До страховою стажу не враховано трудову книжку (дублікат) від 26.03.2013 № 287551, оскільки суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним орган не пізніше тижневою строку з дня прийняття кранівника на роботу (на титульній сторінці вказано "ДУБЛІКАТ').

Роз`яснено, що для зарахування стажу необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявною трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993.

Також не зарахована довідка про роботу від 25.03.2013 № 01/19 період з 01.11.1977 по 05.04.1984, оскільки довідка не є фірменим бланком та відсутній штамп, потребує уточнення.

До загальною страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації відповідно до довідок від 26.02.2007 № 20/1689, від 26.07.2016 № 07-01/К-616/1601 у зв`язку з припиненням з РФ 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1942.

Страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 01 місяць 18 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

Форма РС-право свідчить, що до страхового стажу позивача не зараховано спірні періоди роботи.

Як свідчить копія трудової книжки Дублікат № НОМЕР_2 від 26.03.2013, в ній наявні записи: - №№ 3-5 щодо роботи позивача у період з 01.11.1977 по 05.04.1984 у Тресті Донбасдомнаремнт на посаді інженера будівельної лабораторії треста; - №№ 6-15 щодо роботи позивача у період з 25.04.1984 по 03.06.1988 у Копальні ім. ХХІІ з`їзду КПСС Комсомольського гірничо-збагачувального комбінату на різних посадах; - №№ 17-18 щодо роботи позивача у період з 04.06.1988 по 11.11.1992 в Новоуренгойському автотракторному підприємстві ПО Укрбургаз на посаді машиніста трактора; - №№ 19-20 щодо роботи позивача у період з 23.11.1992 по 31.03.1994 у Малому приватному підприємстві брокерська фірма Адмірал на посаді інженера з маркетингу; - №№ 21-22 щодо роботи позивача у період з 01.04.1994 по 31.08.1995 в ТОВ Науково-виробничої компанії ГідрУМ на посаді заступника директора по збуту; - №№ 23-24 щодо роботи позивача у період з 01.09.1995 по 14.12.1998 в ТОВ СЄЮВИ на посаді заступника директора з виробництва; - № 25 щодо прийняття позивача 15.12.1998 у Приватне підприємство ГидроДон на посаду інженера зі збуту; - № 26 щодо переведення позивача з 01.01.1999 на посаду заступника директора з виробництва у Приватному підприємстві ГидроДон; - № 27 щодо переведення позивача з 01.10.2006 на посаду начальника відділу транспорта у Приватному підприємстві ГидроДон; - №№ 31-32 щодо роботи позивача у період з 06.05.2014 по 27.04.2015 в Публічному акціонерному товаристві Авдіївський завод металевих конструкцій на посаді майстра дільниці покриття металів гарячим способом.

На підтвердження роботи позивача у Тресті Донбасдомнаремонт ним надано копію довідки Колективного спеціалізованого підприємства з ремонту металургійний печей і обладнання Донбасдомнаремонт від 25.03.2013 № 01/19 в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював у тресті Донбасдомнаремонт у наступні періоди: - 01.11.1977 інженер будівельної лабораторії треста; - з 31.10.1980 переведений на посаду інженера технічного відділу; - 05.04.1984 звільнений.

На підтвердження роботи позивача в Новоуренгойському автотракторному підприємстві ПО Укрбургаз позивач надав копію довідки про підтвердження спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії № 20/1689 від 26.02.2007, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював в Новоуренгойському автотракторному підприємстві ПО Укрбургаз з 19.05.1988 по 11.11.1992 на посаді слюсаря 4 розряду і машиніста повний робочий день.

Також позивач надав копію архівної довідки № 07-01/К-616/3-601 від 26.07.2016 в якій зазначено, що позивач працював у Копальні ім. ХХІІ з`їзду КПСС Комсомольського гірничо-збагачувального комбінату в період з 25.04.1984 по 03.06.1988.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

На підставі частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзаці 1 частини першої статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058)

На підставі статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 вказаної Постанови).

Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Як свідчать матеріали справи, пенсійним органом при обчисленні пенсії позивачу не взята до уваги трудова книжка від 26.03.2013 № НОМЕР_2 , оскільки вона суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним орган не пізніше тижневою строку з дня прийняття кранівника на роботу (на титульній сторінці вказано "ДУБЛІКАТ').

Між тим, трудова книжка містить записи щодо періодів роботи позивача з 01.11.1977 по 05.04.1984, з 25.04.1984 по 03.06.1988, з 04.06.1988 по 11.11.1992, з 23.11.1992 по 31.03.1994, з 01.04.1994 по 31.08.1995, з 01.09.1995 по 14.12.1998, з 15.12.1998 по 31.03.1999.

При цьому пенсійний орган, не приймаючи зазначену трудову книжку, не ставить під сумнів правильність записів про періоди роботи позивача, зазначені в трудовій книжці.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Станом на час початку трудової діяльності позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункти 2.2, 2.3 та 4.1 якої містять положення, подібні положенням пункту 2.2, 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На підставі пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового (пільгового) стажу і на отримання пенсії з їх врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, тому відсутні підстави для неврахування спірних періодів до страхового (пільгового) стажу позивача.

Отже, записи про періоди роботи позивача, визначені в трудовій книжці від 26.03.2013 № 287551, повинні бути враховані пенсійним органом при обчисленні пенсії позивачу.

Також, судом першої інстанції правильно зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення вирішено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Проте, відповідно до п. 2 ст. 13 зазначеної Угоди, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З огляду на викладене, відсутні підстави для неврахування періоду роботи позивача на території РФ до його страхового стажу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі № 200/1368/23 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі № 200/1368/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27 липня 2023 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 липня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв