Справа № 380/5321/23
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5321/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування в загальний стаж ОСОБА_1 періодів роботи в рф - з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 23.01.2023 №26 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи в рф - з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018 3 16.01.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою позивача із рішенням пенсійного органу. Вважає, що записи у трудовій книжці та довідки, які долучені до позовної заяви, підтверджують характер роботи позивача у спірний період за Списком №1 та Списком №2, що надає право на включення цих періодів до стажу та право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 22.02.2023 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

ГУПФ України у Львівській області проти позову заперечило з підстав викладених у відзиві. Зазначає, що відсутні підстави для врахування при обчисленні загального трудового стажу позивачу період роботи в рф: з 13.03.1992 по 03.04.2012, з 11.05.2012 по 23.12.2013, 15.04.2014 по 21.01.2015, з 23.03.2015 по 09.03.2016, з 01.08.2016 по 21.06.2017, з 12.12.2017 по 29.03.2018, оскільки страховий стаж його становить 26 років 01 місяць 2 дні, замість необхідних 30 років. Право на пенсійну виплату позивач набуде після досягнення 63-річного віку, з 15.01.2026.

ГУПФ України в Рівненській області подало відзив на позов. Вказує, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято правомірно, тож підстав для призначення позивачу пенсії за віком немає у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи не менше 30 років.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзивів, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУПФ України в Рівненській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 23.01.2023 №26, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком, про що повідомлено заявника листом.

Відповідно до вказаного рішення за доданими документами до страхового до страхового стажу позивача не зараховано періоди трудової діяльності на території російської федерації згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 дата заповнення 28.01.1981, з 13.03.1992 по 03.04.2012, з 11.05.2012 по 23.12.2013, трудової книжки серії НОМЕР_2 дата заповнення 15.04.2014, з 15.04.2014 по 21.01.2015, з 23.03.2015 по 09.03.2016, з 01.08.2016 по 21.06.2017, з 12.12.2017 по 29.03.2018; не зараховано свідоцтво про навчання автомобільній школі №147487 від 16.12.1980 у зв`язку з відсутністю інформації про проведення кваліфікації. Зазначено, що з 01 січня 2023 року російська федерація припиняє участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали / працювали на території російської федерації призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058). Строки призначення пенсії визначаються відповідно до статті 45 Закону №1058. 23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998року №140/98-ВР.

Вважаючи зазначене рішення протиправним ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із спірним рішенням пенсійним органом не враховано до страхового стажу наступні періоди роботи: з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018.

З даного приводу суд зазначає таке.

Основними доводами відповідача щодо не зарахування: до страхового стажу періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за віком, та не врахування заробітної плати (доходу) за періоди роботи на території іноземної держави, є припинення дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року згідно листа Мінсоцполітики №411/0/2-23/54 від 12.01.2023 та набрання чинності Законом України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, а тому, на думку відповідача документи, необхідні для призначення пенсії враховуються у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Суд критично оцінює вказані доводи з огляду на наступне.

Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення набрала чинності 13 березня 1992 року. Згідно з ст. 13 цієї Угоди кожний її учасник може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію, тоді дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 передбачено вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року (п. 1 цієї постанови). У зв`язку із чим, Міністерству закордонних справ доручено в установленому порядку повідомити депозитарій про вихід з Угоди, зазначеної в пункті 1 цієї постанови (п. 2 цієї постанови).

Вищевказана постанова від 29 листопада 2022 року №1328 набрала чинності 02 грудня 2022 року після її опублікування в Урядовому кур`єрі від 02.12.2022 за №256.

Отже, навіть з урахуванням того, що Міністерство закордонних справ повідомило депозитарій про вихід з Угоди від 13 березня 1992 року в день набрання чинності постановою від 29 листопада 2022 року №1328 (02 грудня 2022 року) і він отримав таке повідомлення, то вона припиняє свою дію після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення, тобто - 02 червня 2023 року. Коли, позивач звернувся до відповідачів з метою реалізації своїх пенсійних прав 17 січня 2023 року (тобто, заяву про призначення пенсії подано у період дії Угоди від 13 березня 1992 року).

Крім того, суд враховує твердження сторони позивача стосовно того, що спірні правовідносини, також, регулюються положеннями чинної Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 та Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993.

Положення Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, які згадуються в оскаржуваному рішенні, не застосовуються до пенсійних правовідносин, адже вони регулюються вищенаведеними угодами, які є спеціальними до таких відносин. Крім цього, зупинення дії згаданої Конвенції та Протоколу до неї відбудеться 29.12.2023 (кожна Договірна Сторона може вийти з цієї Конвенції, направивши письмове повідомлення про це депозитарію за 12 місяців до закінчення поточного п`ятирічного терміну її дії).

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзацу першого пункту 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

На підтвердження стажу роботи позивач надав до пенсійного органу трудову книжку НОМЕР_1 від 28.01.1981 та трудову книжку НОМЕР_3 від 15.04.2014, в яких є записи про працю ОСОБА_1 .

Згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 28.01.1981 відомо, що він працював, зокрема:

-05.10.1987 прийнятий в колгосп ім. Дзержинського на посаду шофера камаза; -09.09.1990 колгосп ім. Дзержинського переіменовано на Світанок;

-06.02.1992 колгосп Світанок реорганізовано в АВП Світанок;

-26.03.1999 у процесі реорганізації АВП Світанок реорганізовано в ТзОВ

Світанок;

-07.10.2003 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням;

-08.10.2003 прийнятий на роботу водієм у ТзОВ ТВФ Стрийський хліб;

-01.03.2004 звільнений за власним бажанням.

До заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 надав відомість про кількість вироблених людиноднів трудову участь в колгоспному виробництві №100 від 21.11.2022 видану ТзОВ «Світанок», де зазначено вироблені людинодні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 1987 по 2003 роки. Відповідно до цієї довідки позивачу зараховано до загального стажу період з 06.10.1987 (оскільки 05.10.1987 звільнений із попередньої роботи по трудовій книжці) по 05.02.1992 як робота в колгоспі, а період роботи з 06.02.1992 по 01.03.2004 також зараховано до загального стажу, але без позначки колгосп, оскільки 06.02.1992 колгосп «Світанок» реорганізовано в АВП «Світанок», а з 26.03.1999 у процесі реорганізації АВП «Світанок» реорганізовано в ТзОВ «Світанок».

Також до заяви про призначення пенсії за віком позивачем було надано довідку №101 від 21.11.2022 видану ТзОВ «Світанок», де зазначено період роботи ОСОБА_1 з 05.10.1987 по 07.10.2003.

Крім того позивач надав військовий білет НОМЕР_4 від 20.07.1983, згідно якого ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 04.06.1983 по 26.06.1985.

Позивач також надав свідоцтво № НОМЕР_5 від 16.12.1980 згідно з яким ОСОБА_1 з 01.08.1980 по 15.12.1980 навчався по програмі підготовки водія транспортних засобів категорії "С".

Крім іншого надано довідку видану ЗАО «Полярна геофізична експедиція» Ямало-Ненецький автономний округ російської федерації про те, що ОСОБА_1 працював в ЗАО «Полярна геофізична експедиція" водієм 1 класу з 06.12.2004; довідки видані ЗАО «Полярна геофізична експедиція» Ямало-Ненецький автономний округ російської федерації про заробіток ОСОБА_1 :

- №15/509 від 06.08.2014 за період з березня 2004 по грудень 2004 помісячно;

- №15/510 від 06.08.2014 за період з січня 2005 по грудень 2011 помісячно;

- №15/511 від 06.08.2014 за період з січня 2012 по грудень 2013 помісячно.

Вказані обставини підтверджуються відповідачами.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування йдеться про те, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні (ч. 1). Згідно з ч. 2 ст. 4 цього Закону якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Разом з тим, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (пп. 13, п. 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280).

Угода про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 встановлює те, що кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно (ст. 4).

У ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн (дата підписання: 14.01.1993) вказано те, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї Сторони за встановленою формою, або їх копії, засвідчені в установленому порядку, приймаються на території іншої Сторони без легалізації (ст. 11 Угоди).

При цьому, згідно з ст. 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (ст. 5). Згідно з ч. 2 ст. 6 цієї Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою. При цьому, необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання вживати необхідних заходів до встановлення обставин, що мають вирішальне значення для визначення права на пенсію (ст. 10 Угоди).

Судом вже зазначалося, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637).

У трудових книжках позивача містяться про спірні періоди роботи, що підтверджує відповідач у своєму рішенні.

Позивачем надані уточнюючі довідки.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

З огляду на те, що періоди роботи позивача в Російській Федерації зараховуються до страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, то відповідно і обчислення пенсії має проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до такого стажу.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню. З метою захисту прав позивача, підлягає задоволенню похідна вимога щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до загального стажу періоди роботи з 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013;з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016;з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі №818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі №810/637/18.

У межах спірних правовідносин судом надана оцінка правомірності оскарженого рішення щодо не зарахування до стажу позивача спірних періодів його роботи.

При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУПФ України у Львівській області повторно розглянути заяву від 16.01.2023 про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, а тому, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до правил ст. 139 КАС України, враховуючи обраний спосіб поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Рівненській області підлягає сума судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 23.01.2023 №26.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) до загального стажу роботи періоди роботи 13.03.1992 по 03.04.2012; з 11.05.2012 по 23.12.2013; з 15.04.2014 по 21.01.2015; з 23.03.2015 по 09.03.2016; з 01.08.2016 по 21.06.2017; з 12.12.2017 по 29.03.2018.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) від 16.01.2023 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

5. У задоволенні інших вимог відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.