Справа № 420/11310/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо не зарахування до трудового стажу період роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Код ЄДРПОУ 1403569) зарахувати до загального трудового стажу роботу у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки, з нарахуванням і виплатою недоотриманої суми пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що листом Головного управління Пенсійного фону України в Одеській області №970-8940/п-02/8-1500/23 від 25 квітня 2023 року його повідомили, що з 16.05.2023 року позивачу призначено пенсію за віком, яку обчислено при страховому стажі 32 роки 4 місяці, визначеному за період з 01.02.2001 року по 28.02.2022 роки. Тобто роки праці у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 року по 29.04.1992 року не були враховані у зв`язку з тим, що не надано довідку про вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві. При цьому, позивачу запропоновано надати підтверджуючу довідку або на підставі показань не менше двох свідків, які б знали його по спільній роботі.

Доводи відповідача щодо підстав відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 21.09.1985 року по 29.04.1992 року в ТБ колгосп «Октябрь» позивач вважає неправомірними.

Позивач вказує, що дані періоди страхового стажу підтверджуються відповідними записами в його трудовій книжці - Трудова книжка колхозника № НОМЕР_2 , в якій, окрім записів про членство в колгоспі «Октябрь», є записи про трудову участь в колгоспі з 1978 року по 1992 рік включно, з вказівкою про перевиконання річного мінімуму трудової участі у господарстві.

У свою чергу, як зазначає позивач, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Також позивач звернув увагу, що ТБ колхоз «Октябрь» знаходився у с. Захарівка Мангушського району (тепер - Маріупольського району) Донецької області, яка на теперішній час відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Мінісстерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, є тимчасово окупованою РФ.

Отже, вважаючи протиправною відмову відповідача у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 21.09.1985 року по 29.04.1992 року в ТБ колгосп «Октябрь», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою суду від 19.05.2023 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

31.05.2023 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, вимоги якого відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та з 16.05.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію обчислено при страховому стажі 32 роки 4 місяці (враховано по 28.02.2022), середньомісячній заробітній платі 12054,76 грн., визначеній за період з 01.02.2001 по 28.02.2022 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становив 3897,67 грн., та з 01.03.2023 складає 3997,67 грн.

Відповідач зазначив, що 11.04.2023 року позивач звернувся з заявою про призначення/перерахунок пенсії з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи в ТБ колхоз "Октябрь", проте дана заява складена у довільній формі.

Відтак, оскільки Позивач звернувся до Головного управління не із заявою за додатком 3 до Порядку №22-1, а із заявою довільної форми, така заява була розглянута Головним управлінням в порядку Закону України "Про звернення громадян" та листом-відповіддю на звернення від 25.04.2023 за вих. № 9704-8940/П-02/8-1500/23 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення Позивача.

З огляду на зазначене, відповідач стверджує, що позовна вимога щодо визнання неправомірними дії Головного управління щодо не зарахування до трудового стажу період роботи у ТБ колхоз "Октябрь" з 21.09.1985 по 29.04.1992 є безпідставною та необґрунтованою, оскільки цей лист-відповідь на звернення не є актом індивідуальної дії у розумінні, визначеному п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до загального трудового стажу роботи у ТБ колхоз "Октябрь" з 21.09.1985 по 29.04.1992 відповідач зазначив наступне.

Так, до страхового стажу позивача не враховано періоди роботи з 21.09.1985 по 29.04.1992 в ТБ колхозпі "Октябрь", оскільки відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві. Відповідач посилається на статтю 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII № "Про пенсійне забезпечення", якою передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана, зокрема, на підставі членства в колгоспі та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965р., якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі та його виконання.

Оскільки наявними у пенсійній справі документами не підтверджено роботу позивача у період з 21.09.1985 по 29.04.1992 в ТБ колгоспі "Октябрь", на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування такого періоду до страхового стажу.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України та з урахуванням наведених доводів позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.

Крім того, у відзиві відповідач заперечує проти стягнення з Головного управління на користь позивача судових витрат.

02.06.2023 року до суду від відповідача на виконання ухвали суду від 19.05.2023 року надійшла засвідчена належним чином копія пенсійної справи позивача.

05.06.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом яка відповідає доводам позовної заяви. Крім того, на противагу твердженням відповідача, позивач наголосив, що заяву про перерахунок пенсії він складав у приміщені Головного управління, зразок даної заяви йому надали співробітники відповідача по справі; всі документи для зарахування мені до страхового стажу періоду роботи в ТБ колхоз "Октябрь" наявні у відповідача.

Виходячи з посилання представника відповідача на те, що заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви, позивач зробив висновок щодо неналежного виконання працівниками відповідача своїх обов`язків.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (надалі позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - відповідач) та на підставі рішення 92 від 12.05.2022 року отримує з 16.05.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно матеріалів пенсійної справи позивача пенсію ОСОБА_1 обчислено при страховому стажі 32 роки 4 місяці 7 днів (враховано з 01.02.2001 по 28.02.2022), середньомісячній заробітній платі - 12054,76 грн., визначеній за період з 01.02.2001 по 28.02.2022 згідно даних персоніфікованого обліку.

Згідно рішення Малиновського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі 92 від 27.02.2023 року з 01.03.2023 розмір пенсії позивача складає 3997,67 грн.

У подальшому ОСОБА_1 звернувся із заявою від 11.04.2023 року до відповідача з проханням провести перерахунок пенсії, яка була призначена за віком у 2022 році. Так, у цій заяві вказано, що при подачі документів були не зараховані роки праці в колгоспі за період 1985-1992 рік, які є в трудовій книжці, через неможливість надати довідку про заробітну плату за ці роки. Заявником зазначено, що територія непідконтрольна, а тому виявлено прохання провести розрахунок згідно тарифної сітки по спеціальності заявника.

Листом від 25.04.2023 року №9704-8940/П-02/8-1500/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на звернення позивача повідомило, що період роботи за період з 21.09.1985 по 29.04.1992 в ТБ колхоз "Октябрь" підлягає зарахуванню до страхового стажу за умови підтвердження уточнюючою довідкою або на підставі показань не менше двох свідків, які б знали його по спільній роботі.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи, що період його роботи з 21.09.1985 по 29.04.1992 в ТБ колхоз "Октябрь" підлягає зарахуванню до страхового стажу на підставі записів трудової книжки, звернувся до суду з цим позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Спірним у даній справі є зарахування до загального трудового стажу позивача період його роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом №1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

Відповідно до ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року «Про трудові книжки колгоспників» було затверджено Основні положення про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників.

Відповідно п. 2 вказаної Постанови трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів, в тому числі на членів риболовецьких колгоспів, з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно пунктів 1-3 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться в присутності особи, яку прийнято в члени колгоспу.

Відповідно до п. 5 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, в трудову книжку колгоспника вносяться, зокрема, відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства у колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.

Згідно п. 13 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу.

Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У п. 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку № 637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Також, відповідно п. 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що в матеріалах пенсійної справи позивача міститься трудова книжка колгоспника ОСОБА_2 .

Так, відповідно записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 щодо відомостей про роботу у колгоспі «Октябрь» позивач 21.09.1985 року переведений інженером по ТБ колгоспу «Октябрь» (підстава: рішення правління колгоспу від 20.09.1985 р., Прот. №15), 28.12.1988 року переведений інженером по експлуатації машино-транспортного парку (підстава: рішення правління колгоспу від 28.12.1988 р., Прот. №12), 29.04.1992 року робота позивача припинена у зв`язку з виходом з членів колгоспу (підстава: рішення правління колгоспу від 07.05.1992 р., Прот. №7).

У даному адміністративному спорі відповідач піддав сумніву достовірність записів у трудовій книжці щодо вищезазначених періодів роботи позивача, зазначивши, що період роботи позивача з 21.09.1985 по 29.04.1992 в ТБ колхоз «Октябрь» підлягає зарахуванню до страхового стажу за умови підтвердження уточнюючою довідкою або на підставі показань не менше двох свідків.

При цьому, надаючи таку відповідь позивачу, відповідач послався на абз. 2 ст. 56 Закону №1788-XII, відповідно до якого при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Водночас, із записів трудової книжки колгоспника, суд встановив, що вони містять необхідні відомості про трудову участь, зокрема прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання позивачем, а також посилання на первинні документи, зокрема особовий рахунок позивача (арк. 19 трудової книжки).

Таким чином, так як трудова книжка колгоспника НОМЕР_3 , що належить позивачу, містить всі необхідні записи, що передбачені нормами чинного законодавства, суд робить висновок, що періоди роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Крім того, суд критично оцінює твердження відповідача, що заява позивача про перерахунок пенсій від 11.04.2023 року складена у довільній формі, а лист-відповідь на звернення від 25.04.2023 за вих. № 9704-8940/П-02/8-1500/23 не є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, оскільки має інформаційний та роз`яснювальний характер та не несе для позивача жодних правових наслідків.

Суд зазначає, що подання позивачем заяви про перерахунок пенсії у довільній формі, а не за формою згідно з додатком 1 Порядку №22-1, не може слугувати підставою для не розгляду її по суті, оскільки зміст такої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17.

У даній постанові Верховного суду від 27.11.2019 у справі №748/696/17 також викладено, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Зі змісту листа-відповіді від 25.04.2023 за вих. № 9704-8940/П-02/8-1500/23 вбачається, що фактично заява позивача розглянута, за результатами чого визначено умови, за яких спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до його страхового стажу, що обґрунтовано розцінене позивачем як відмова у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки, що і є предметом розгляду даної справи.

Крім того, суд звертає увагу, що пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 встановлено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, серед іншого:

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру.

Отже, аналіз зазначених положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 свідчить, що обов`язок перевірки змісту заяви та її належного оформлення, а також її реєстрація покладається саме на працівника пенсійного органу.

Крім того, у відзиві на адміністративний позов відповідач підтверджує факт звернення позивача саме з заявою про призначення/перерахунок пенсії з зарахуванням до страхового стажу періоду роботи в ТБ колхоз «Октябрь», а також факт не зарахування пенсійним органом даного періоду до страхового стажу позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не зараховано до трудового стажу позивача період роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки, мотивуючи це відсутністю уточнюючої довідки, оскільки відповідно до приписів ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, навіть за відсутності відомостей про поважність (неповажність) причин невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, відповідач мав врахувати цей час роботи за фактичною тривалістю, відомості про яку зазначено в розділі «Трудова участь в суспільному господарстві» трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , виданої на ім`я позивача.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на зазначене, для повного та ефективного захисту прав позивача та дотримання гарантій щодо остаточного вирішення спору між сторонами, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки, та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням наведеного стажу з дати її призначення.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.1,2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що позивачем заявлено одну немайнову вимогу, за яку сплачується судовий збір, а також одну похідну вимогу, за яку судовий збір не сплачується.

Позивач при зверненні до суду по даній справі сплатив судовий збір у сумі 2147,20 грн, а повинен був сплатити 1073,60 грн.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 1073,60 грн., де 1073,60 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Що стосується переплати судового збору, то суд зазначає, що він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 03.07.2023 року по 28.07.2023 року включно у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 31 липня 2023 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ТБ колхоз «Октябрь» з 21.09.1985 по 29.04.1992 роки, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням наведеного стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук