Справа № 160/21140/22
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Богащенко А.І.,
представника позивача: Путрі А.П.,
представника відповідача: Пономаренка О.О.,
30.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Оллкомп» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оспорюваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі акта перевірки, висновки якого щодо допущення позивачем порушень під час здійснення господарських взаємовідносин з контрагентами позивач вважає необґрунтованими та безпідставними. Позивач зазначає, що всі первинні документи по господарським операціям із контрагентами оформлені відповідно до норм чинного законодавства. Окрім того, позивач наголошує на тому, що в акті перевірки відсутнє чітке обґрунтування та посилання на докази, що підтверджують порушення саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Оллкомп» норм податкового законодавства в частині взаємовідносин останнього з його контрагентами.
06.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив (вх. №9275/23), в якому останній заперечує проти заявлених позовних вимог та зазначає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є правомірним та повністю відповідає нормам чинного податкового законодавства України. Відповідач вказує, що в ході проведеної перевірки, у тому числі, дослідженні формування податкового кредиту ТОВ «Оллкомп» встановлено взаємовідносини з рядом постачальників щодо виконання будівельно-монтажних, ремонтних робіт та придбання комплектуючих, необхідних для виконання цих робіт. За результатами перевірки встановлено неможливість виконання будівельно-монтажних, ремонтних робіт в адресу ТОВ «Оллкомп» вказаними постачальниками, у зв`язку з тим, що у цих платників податків у незначній кількості або взагалі відсутні основні фонди, недостатня чисельність трудових ресурсів, необхідних для виконання будь-яких робіт, не задекларовано об`єкти оподаткування. З огляду на викладене, відповідач вважає оспорюване податкове повідомлення-рішення правомірним, у зв`язку із чим, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
23.02.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, якими відповідач на вимогу суду надав розрахунок суми завищення ТОВ «Оллкомп» від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у загальній сумі 1465138,00 грн у розрізі контрагентів позивача.
14.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, до яких додано фінансову звітність, а також рішення про відповідність/невідповідність платників податку на додану вартість контрагентів позивача, критеріям ризиковості платника податку.
Представником позивача у судовому засіданні, призначеному на 23.03.2023, надано суду додаткові пояснення та документи по взаємовідносинам з контрагентами останнього.
Представником позивача у судовому засіданні, призначеному на 13.04.2023, надано суду додаткові пояснення, якими останній констатував факт неможливості встановлення з даних Єдиного реєстру податкових накладних інформації стосовно точного періоду, в який відбувалися господарські операції, а також наголосив на вибірковому характері інформації, наданої податковим органом з такого реєстру. Також, на підтвердження реального виконання робіт на користь позивача останнім були долучені додаткові документи по взаємовідносинам з контрагентами.
Представник позивача у судовому засіданні, призначеному на 06.06.2023, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні, призначеному на 06.06.2023, заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю з причин, викладених у відзиві.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає наступне.
Основний вид економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Оллкомп» за КВЕД 20.16 Виробництво пластмас у первинних формах.
Як слідує зі змісту акта перевірки, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області дійшло наступних висновків.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Оллкомп» було подано до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області заперечення від 24.10.2022, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області підтверджено правомірність висновків акта перевірки.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Аналіз цієї норм дає підстави вважати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага на те, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватися належним чином оформленими первинними документами.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач мав господарські правовідносини із наступними контрагентами-постачальниками: ТОВ «Технострой» (ідентифікаційний код юридичної особи 32640595), ПП «Стройавтосервіс» (ідентифікаційний код юридичної особи 35163747), ТОВ «ПМК-17» (ідентифікаційний код юридичної особи 40392349), ТОВ «Сапбуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 41986727), ТОВ «Террабілд» (ідентифікаційний код юридичної особи 42082274), ПП «Вазарі» (ідентифікаційний код юридичної особи 33811479).
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та вищезазначеними контрагентами.
Стосовно взаємовідносин ТОВ «Оллкомп» з ТОВ «Технострой» суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджуються наступні обставини.
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Технострой» (підрядник) укладено Договір №220420 від 22.04.2020 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого підрядник власними силами та залученими силами зобов`язується на умовах цього договору виконати роботи з монтажу перегородки з сандвіч-панелей у виробничому корпусі. Роботи виконуються на об`єкті замовника, що розташований за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 147.
Згідно із пунктом 1.6. Договору роботи виконуються із матеріалів підрядника.
Вартість робіт та матеріалів становить 1183671,25 грн (в т.ч. ПДВ 197278,54 грн) (п. 4.1 Договору).
19.10.2020 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Технострой» (підрядник) укладено Додаткову угоду №1 до договору будівельного субпідряду №220420 від 22.04.2020 (далі Додаткова угода №1).
Відповідно до Додаткової угоди №1 сторони домовились, що замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати додаткові робити з монтажу профнастила, сандвіч-панелів та добірних елементів у виробничому корпусі. Роботи виконуються на об`єкті замовника, що розташований за адресою: пр-т. Богдана Хмельницького, 147.
15.04.2021 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Технострой» (підрядник) укладено Договір №150421 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого підрядник власними силами та залученими силами зобов`язується на умовах цього договору виконати роботи з монтажу профнастіла з підсистемою і планками у виробничому корпусі. Роботи виконуються на об`єкті замовника, що розташований за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 147.
Згідно із пунктом 1.6 Договору роботи виконуються із матеріалів підрядника.
01.07.2021 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Технострой» (підрядник) укладено Договір №010721 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого підрядник власними та залученими силами зобов`язується на умовах цього договору виконати роботи з монтажу профнастила з підсистемою і планками у виробничому корпусі. Роботи виконуються на об`єкті Замовника, що розташований за адресою: пр-т Богдана Хмельницького, 147.
Згідно із п. 1.6. Договору № 010721 роботи виконуються із матеріалів підрядника.
Вартість робіт та матеріалі становить 3557133,51 грн (в т.ч. ПДВ 592855,58 грн.) (п. 4.1 Договору).
01.10.2021 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Технострой» (підрядник) укладено Додаткову угоду №1 до Договору №010721 (далі Додаткова угода №1).
Відповідно до Додаткової угоди №1 сторони домовились, що Замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати додаткові робити з монтажу профнастила (офіс), добірних елементів (офіс), винос площини фасаду, оздоблення воріт у виробничому корпусі. Роботи виконуються на об`єкті Замовника, що розташований за адресою: пр-т. Богдана Хмельницького, 147.
Разом з тим, у матеріалах адміністративної справи наявні наступні первинні документи, надані ТОВ «Оллкомп» на підтвердження проведеної господарської операції з контрагентом ТОВ «Технострой».
Так, для виконання будівельно-монтажних робіт, передбачених Договором №220420 від 22.04.2020, Договором №150421 від 15.04.2021 та Договором №010721 від 01.07.2021, ТОВ «Технострой» було залучено зокрема наступних субпідрядників:
- ТОВ «Науково-виробнича фірма АМГ ЛТД» на підставі Договору №56 оренди обладнання від 26.07.2021, специфікації до договору від 26.07.2021 (факт надання послуг підтверджуються Актом надання послуг №91 від 31.07.2021);
- ТОВ «Ярд Білдінг» на підставі Договору №010721S від 01.07.2021 (надані за вказаним договором роботи підтверджуються Актом виконаних підрядних робіт за серпень 2021 від 05.08.2021);
- ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору №181 оренди обладнання від 22.07.2021 (надання обладнання в оренду підтверджується Актом приймання-передачі у строкове оплатне користування (оренду) Обладнання до Договору оренди обладнання №181 від 22.07.2021);
- ТОВ «Прушиньскі» на підставі Договору поставки №ДП-196/П від 01.07.2021 (постачання товару підтверджується видатковою накладною №9866 від 13.08.2021, видатковою накладною №8336 від 20.07.2021, товарно-транспортною накладною №000004342 від 20.07.2021);
- ТОВ «Компанія ВСК-Груп» на підставі Договору поставки №1/2 від 01.07.2021 (поставка товару підтверджується видатковою накладною №Общ-00000006 від 10.08.2021, видатковою накладною №Общ-00000004 від 19.07.2021, а також товарно-транспортними накладними №РОбщ-00000006 від 10.08.2021 та №РОбщ-00000004 від 19.07.2021);
- ТОВ «Перший Дім» на підставі Договору №ДП0621/21 про постачання матеріалів будівельного призначення від 25.06.2021 (постачання товару підтверджується видатковою накладною №Д-ПД-003470/02 від 29.07.2021 та видатковою накладною №Д-ПД-003470/01 від 22.07.2021, а також товарно-транспортними накладними №Д-ПД-0390 від 29.07.2021, №Д-ПД-0411 від 29.07.2021 та №Д-ПД-0389 від 22.07.2021);
- ТОВ «ВІО Люкс» на підставі Договору підряду 221020S від 22.10.2020 (виконання робіт підтверджуються актами виконаних будівельно-монтажних робіт за січень 2021 року від 11.01.2021 та від 29.01.2021);
- ТОВ «Будівельна Експертиза 2012» на підставі Договору №150421S від 15.04.2021 (виконання робіт підтверджується Актом виконаних підрядних робіт за квітень 2021 року «Облицювання внутрішнього приміщення профнастилом без утеплення» від 26.04.2021).
Таким чином, реальність господарських операцій ТОВ «Оллкомп» з ТОВ «Технострой» підтверджується зазначеними вище первинними документами.
Стосовно взаємовідносин ТОВ «Оллкомп» з ПП «Стройавтосервіс» суд зазначає таке.
Між ТОВ «Оллкомп» (покупець) та ПП «Стройавтосервіс» (постачальник) укладено Договір поставки №1-17/08/2020 від 17.08.2020 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті та кількості, що вказані у рахунку-фактурі на кожну партію товару, що є невід`ємними частинами даного Договору.
Пунктом 2.1 Договору передбачено, що загальна вартість товару, поставка якого здійснюється відповідно до цього Договору, визначається шляхом складення вартості товару відповідно до рахунку-фактури, згідно з якими здійснювалася поставка товару на протязі строку дії даного Договору.
Згідно із пунктом 2.2 Договору ціна на товар, що постачається, вказується у рахунках на кожну партію товару.
До Договору сторонами укладено СпецифікаціЇ №1 від 17.08.2020, №2 від 17.08.2020, №3 від 02.09.2020, №4 від 02.09.2020, згідно яких сторонами Договору було погоджено асортимент, кількість та вартість товару, що підлягає поставці.
На виконання умов Договору ПП «Стройавтосервіс» було поставлено ТОВ «Оллкомп» товар, що підтверджується видатковими накладними №32 від 27.08.2020, №33 від 31.08.2020, №34 від 16.09.2020, №37 від 30.09.2020, №54 від 07.12.2020, №53 від 07.12.2020, №55 від 07.12.2020, №5 від 12.02.2021, №27 від 31.08.2021, №37 від 27.10.2021, №1 від 06.01.2022, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Підтвердження поставки товару від ПП «Стройавтосервіс» до ТОВ «Оллкомп» за вказаним вище Договором також підтверджується товарно-транспортними накладними №Р32 від 27.08.2020, №Р33 від 31.08.2020, №Р34 від 16.09.2020, №Р37 від 30.09.2020, №Р54 від 07.12.2020, № Р55 від 07.12.2020, №Р53 від 07.12.2020, №Р5 від 12.02.2021, №Р37 від 27.10.2021, Р27 від 31.08.2021, №Р1 від 06.01.2022, які містять всі обов`язкові відомості, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт», належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Також, між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ПП «Стройавтосервіс» (підрядник) укладено наступні Договори підряду: №1-15/07/2020 від 15.07.2020, №1-21/12/2020 від 21.12.2020, №3-04/01/2021 від 04.01.2021, №1-27/05/2021 від 27.05.2021, №1-27/07/2021 від 27.07.2021, №1-02/09/2020 від 02.09.2020, положення яких є однотипними та відповідно до яких підрядник (ПП «Стройавтосервіс») зобов`язується на свій ризик виконати вчасно, якісно за завданням Замовника з використанням матеріалів Замовника, з використанням всієї необхідної власної техніки, механізмів, інструментів та витратних матеріалів, електромонтажні роботи за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 147.
Виконання робіт ПП «Стройавтосервіс» за вказаними вище договорами підряду підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, які підписані сторонами, а саме:
Таким чином, реальність господарських операцій ТОВ «Оллкомп» з ПП «Стройавтосервіс» підтверджується зазначеними вище первинними документами.
Стосовно взаємовідносин ТОВ «Оллкомп» з ТОВ «ПМК-17» суд зазначає таке.
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «ПМК-17» (підрядник) укладено Договір №270420 від 27.04.2020 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого за цим Договором підрядник зобов`язується у встановлений Договором термін провести будівельно-монтажні роботи щодо об`єкту за адресою: м Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 147, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і сплатити обумовлену Договором ціну. Роботи, що виконуються підрядником на будівельному об`єкті замовника іменуються далі «Предмет договору».
Згідно із пунктом 1.3 Договору по завершенні робіт підрядник здає, а замовник приймає виконану підрядником роботу шляхом підписання Сторонами Акту виконаних робіт. За роботу, виконану субпідрядниками та іншими контрагентами підрядника, підрядник відповідає як за свою власну роботу.
25.05.2020 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «ПМК-17» (підрядник) підписано Додаткову угоду №3 до Договору №270420 від 27.04.2020.
16.07.2020 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «ПМК-17» (підрядник) підписано до Додаткової угоди №3 до Договору №270420 Акт №4 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2020 року на загальну суму 171520,00 грн (влаштування двірного пройому, влаштування каркаса під ворота, праця екскаватора тощо).
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «ПМК-17» (підрядник) укладено Договір №271021 від 27.10.2021 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов`язується у встановлений Договором термін провести будівельно-монтажні роботи щодо об`єкту за адресою: м Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 147, а замовник зобов`язується прийняти виконані роботи і сплатити обумовлену Договором ціну.
17.12.2021 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «ПМК-17» (підрядник) укладено Додаткову угоду №1 до Договору №271021 від 27.10.2021, на виконання якої сторонами укладено акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року від 28.12.2021 на загальну суму 102000,00 грн (з переліком робіт: розбивка бетону та вивіз сміття, планування, трамбування ділянки, доставка матеріалів до місцевлаштування). Оплата послуг підтверджується платіжним дорученням №3421 від 02.11.2021, №4028 від 20.01.2022.
Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ПМК-17» виконувало будівельно-монтажні роботи на об`єкті за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 147, на користь ТОВ «Оллкомп» впродовж 2020-2022 років згідно Договорів №270420 від 27.04.2020 та №271021 від 27.10.2021 власними силами.
Отже, реальність господарських операцій ТОВ «Оллкомп» з ТОВ «ПМК-17» підтверджено зазначеними вище первинними документами.
Стосовно взаємовідносин ТОВ «Оллкомп» з ТОВ «Сапбуд» суд зазначає таке.
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Сапбуд» (підрядник) укладено Договір від 16.06.2020 №16/06-20 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов`язується на умовах цього договору виконати наступні роботи: влаштування бордюрної підпорної стіни та укладка дорожнього бордюра навколо рампи. Роботи виконуються на об`єкті замовника, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр-т Богдана Хмельницького, 147.
Пунктом 1.6 Договору передбачено, що роботи виконуються із матеріалів підрядника.
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Сапбуд» (підрядник) укладено Договір №29/07-20 від 29.07.2020 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов`язується на умовах цього договору виконати наступні роботи: виконання комплексу робіт пристрою приймальні рампи з торця цеху. Роботи виконуються на об`єкті замовника, що розташований за адресою: м. Дніпро, пр.-т Богдана Хмельницького, 147.
Пунктом 1.6 Договору передбачено, що роботи виконуються із матеріалів підрядника.
19.08.2020 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Сапбуд» (підрядник) укладено Додаткову угоду №1 до Договору №29/07-20 від 29.07.2020, відповідно до умов якої субпідрядник зобов`язується у встановлений термін виконати додаткові роботи «На виконання комплексу робіт пристрою приймальні рампи з торця цеху ТОВ «Оллкомп», на виконання якої сторонами підписано Акт виконаних робіт (за вересень 2020 р) від 17.09.2022 «На виконання комплексу робіт пристрою приймальні рампи з торця цеху Оллкомп» на загальну суму 242666,05 грн.
30.09.2020 між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Сапбуд» (підрядник) укладено Додаткову угоду №3 до Договору №29/07-20, відповідно до умов якої субпідрядник зобов`язується у встановлений термін виконати додаткові роботи «Влаштування бетонної відмостки, нарощування каналізаційного люка і зміцнення бордюрів». На виконання умов цієї Додаткової угоди сторонами підписано акт виконаних робіт (вересень 2020 року) від 17.09.2020 «Влаштування бетонної відмостки, нарощування каналізаційного люка і зміцнення бордюрів» на загальну суму 112469,69 грн.
Таким чином, реальність господарських операцій ТОВ «Оллкомп» із ТОВ «Сапбуд» підтверджено зазначеними вище первинними документами.
Стосовно взаємовідносин ТОВ «Оллкомп» з ТОВ «Террабілд» суд зазначає таке.
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Террабілд» (виконавець) укладено Договір надання послуг з поточного ремонту №0911-2020 від 09.11.2020 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується у 2020-2021 році надати замовнику послуги з поточного ремонту приміщення за адресою: місто Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 147, у терміни, передбачені п. 5.1 Договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та своєчасно оплатити їх на умовах даного Договору.
Між ТОВ «Оллкомп» (замовник) та ТОВ «Террабілд» (виконавець) укладено Договір надання послуг з поточного ремонту №0401-2021 від 04.01.2021 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується у 2021 році надати Замовнику послуги з поточного ремонту приміщення за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 147, у терміни, передбачені пунктом 5.1 цього договору, а Замовник зобов`язуєтья прийняти надані послуги та своєчасно оплатити їх на умовах даного договору.
Таким чином, реальність господарських операцій ТОВ «Оллкомп» із ТОВ «Террабілд» підтверджено зазначеними вище первинними документами.
Стосовно взаємовідносин ТОВ «Оллкомп» з ПП «Вазарі» суд зазначає таке.
Між ТОВ «Оллкомп» (покупець) та ПП «Вазарі» (постачальник) укладено Договір поставки №1201-02 від 12.01.2021 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується виконати роботи з виготовлення перестінок та двері з чорного металу у встановлені строки за адресою, указаною покупцем, а Покупець зобов`язується прийняти сходи з огородженням та сплатити за них грошову суму, вказану в Специфікації.
Між ТОВ «Оллкомп» (покупець) та ПП «Вазарі» (постачальник) укладено Договір поставки від 02.02.2021 №0202-03 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується виконати роботи з виготовлення пожежної драбини у встановлені строки за адресою, вказаною покупцем, а покупець зобов`язується прийняти сходи з огородженням та сплатити за них грошову суму, вказану в Специфікації.
Таким чином, реальність господарських операцій ТОВ «Оллкомп» із ПП «Вазарі» підтверджено зазначеними вище первинними документами.
Щодо встановлених контролюючим органом у контрагентів позивача ознак ризикового ведення господарської діяльності, суд зазначає таке.
Позиція контролюючого органу про порушення ТОВ «Оллкомп» податкового законодавства ґрунтується, зокрема, на інформації, отриманій за результатами здійснення податкового контролю по взаємовідносинам контрагентів позивача з іншими особами.
Разом з тим, правовідносини контрагентів позивача із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими ТОВ «Оллкомп» не вступав у господарські відносини, самі по собі за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення контрагентами позивача податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин платника податку.
Як слідує з акта перевірки та встановлено судом під час розгляду справи, посадовими особами відповідача під час проведення перевірки позивача зроблені висновки про неможливість реального виконання робіт контрагентами ТОВ «Оллкомп» з урахуванням одночасного їх виконання на користь інших осіб та у зв`язку з тим, що у цих платників у незначній кількості або взагалі відсутні основні фонди, недостатня чисельність працюючих, необхідна для виконання будь-яких робіт, не задекларовано об`єкти оподаткування, або декларування тільки офісу.
Проте, зазначені висновки контролюючого органу суперечать положенням статті 44 Господарського кодексу України (далі ГК України), якою передбачено, що підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників.
Обставини залучення трудових та матеріальних ресурсів на інших підставах, окрім як наявність працівників за трудовими договорами та власної матеріально-технічної бази у підприємств-контрагентів ТОВ «Оллкомп» податковим органом взагалі не бралася до уваги та не розглядалася, про що свідчить відсутність відповідних висновків в Акті перевірки.
Окрім того, податковим органом не обґрунтовано позицію та не надано розрахунок стосовно кількості працівників, яка необхідна для виконання будівельно-монтажних та ремонтних робіт, які виконувались на користь ТОВ «Оллкомп».
У свою чергу, ТОВ «Оллкомп» надані до суду всі докази здійснення господарських операцій з контрагентами, а саме: оформлені належним чином всі первинні документи; інформацію з приводу залучення підрядниками субпідрядних організацій з наданням до матеріалів справи відповідних договорів субпідряду (за наявності інформації стосовно залучення таких); фотозвіти виконаних підрядниками (субпідрядниками) робіт.
ТОВ «Оллкомп» також надано до суду письмові запити до контрагентів про надання інформації та документів, у відповідь на які, з метою підтвердження наявності основних засобів та трудових ресурсів, контрагентами були надані штатні розписи, податкова звітність з доказами її подання до податкового органу, документи на підтвердження наявності у них складських приміщень.
Окрім того, позивачем надані листи, якими ініціювалася видача перепусток на користь працівників контрагентів, які безпосередньо виконували роботи на користь позивача.
Акт перевірки не містить інформації стосовно наявності актів, складених за результатами перевірок контрагентів останнього, які б свідчили про порушення такими контрагентами норм податкового законодавства та/або несплату податків.
Окрім того, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому, платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 17.11.2022 у справі №805/1306/16-а, від 11.06.2018 у справі № 826/4565/14.
Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості ресурсів для виконання об`єму робіт згідно договорів підряду перед позивачем, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів або відсутності у контрагентів основних фондів чи кваліфікованого персоналу.
Положеннями статті 16 ПК України передбачено, що особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету є платники податку.
Пунктом 36.5 статті 36 ПК України передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.
Отже, відповідальність є персональною; обов`язковою правовою підставою для неї є наявність вини конкретного платника податків у допущених порушеннях, відповідно, вона не може автоматично поширюватись на контрагентів платника податків. Порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків.
Даний правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.09.2020 у справі №818/138/17.
Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Отже, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку свого контрагента.
Висновки, наведені відповідачем в акті перевірки зроблені на підставі використаної ним інформації з АІС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних.
Суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача можливості виконувати роботи (надавати послуги) не заслуговують на увагу, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
Доказів того, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагенти позивача були не зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відповідачем не надано.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №804/7470/16.
У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17.
Верховний Суд в постанові від 02.04.2019 у справі №826/6245/18 вказав, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Окрім того, відповідно до роз`яснення Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11 при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на контролюючий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.
Оцінюючи доводи відповідача про відсутність сертифікатів якості на товар, суд зазначає, що такі доводи контролюючого органу не є достатньою підставою для висновку про нереальність господарських операцій, оскільки сертифікати якості та паспорти, що підтверджують походження товару у контексті статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не є первинними документами, якими підтверджується фактичне вчинення господарської операції.
Сертифікат якості письмовий документ, складений у довільній формі, який підтверджує якість продукції. Тобто, сертифікат якості не є первинним документом бухгалтерського обліку, та жодним чином не визначає факт здійснення або нездійснення господарської операції, а податковий орган позбавлений повноважень щодо надання правової оцінки таким документам.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.08.2018 у справі №806/5816/14.
Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 у справі №520/4829/19 відхилив посилання контролюючого органу на ненадання документів, що підтверджують якість товару, оскільки Декрет Кабінету Міністрів України «Про стандартизацію і сертифікацію», який передбачав обов`язкову наявність таких документів, втратив чинність з 01.01.2018. При цьому, колегія суду зазначає, що сертифікат якості на товар не належить до документі, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, ненадання позивачем у спірних правовідносинах сертифікатів якості товару не є доказом наявності складу податкового правопорушення.
Оцінюючи доводи податкового органу про недоліки оформлення товарно-транспортних та видаткових накладних, суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі №400/3884/19.
Окрім того, відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (зі змінами) відсутність у видаткових накладних інформації про реквізити документа, підтверджуючого повноваження представника ТОВ «Оллкомп», який приймав товар та підписав видаткові накладні з боку покупця, не є порушенням оформлення первинних бухгалтерських документів, а тому відповідні твердження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області є такими, що не відповідать дійсності.
В свою чергу, ТОВ «Оллкомп» для підтвердження реального здійснення господарських операцій з контрагентами надано всі первинні документи, передбачені законом, а також, на вимогу суду надано рахунки, виставлені контрагентами на його адресу.
На підтвердження здійснення перевезення товарно-матеріальних цінностей, які використовувались при виконанні робіт, позивачем додатково надані договори перевезення, укладені контрагентами ТОВ «Оллкомп» безпосередньо з перевізиками, та документи на реєстрацію права власності на транспортний засіб, копії довіреностей на отримання товару.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій по придбанню товарів/послуг/робіт, судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №811/2154/13-а.
За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог статті 77 КАС України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про те, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально-технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів, укладених з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 ПК України).
Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також враховуючи умови укладених договорів та специфіку придбаних товарів, робіт, послуг, суд вказує, що у позивача наявні та ним надані всі належним чином оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій із вище наведеними контрагентом. Натомість доводи контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, відповідних сум від`ємного значення з податку на додану вартість та сум, заявлених до бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, на підставі податкових накладних, виписаних вказаними підприємствами, відповідає вимогам чинного податкового законодавства, а використання позивачем робіт/послуг, отриманих від вищевказаних контрагентів, у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті господарської діяльності ТОВ «Оллкомп».
Будь-яких порушень складення вказаних первинних документів ні контролюючим органом, ні судом не встановлено.
Водночас, складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентами за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при роботі з контрагентами зроблені виключно з припущень перевіряючих, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням ПК України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.
В акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено жодних належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеними договорами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків суб`єкта владних повноважень про фіктивність правочинів та їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.
Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів відповідачем не надано, а судом не виявлено.
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.
Згідно з частиною 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину укладені позивачем правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках питання про недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі заяви зацікавленої особи після повного та всебічного розгляду питання про взаємовідносини, які відбулись між учасниками такого правочину. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.
Суд зазначає, що відповідачем ані в акті перевірки, ані до матеріалів справи не надано будь-яких доказів, які б вказували на невідповідність правочинів позивача нормам цивільного законодавства.
Під час розгляду справи судом встановлено, що укладені між позивачем та його контрагентами договори не віднесено законом до нікчемних, також відсутні судові рішення про визнання їх недійсними.
Як зазначалося вище, первинні бухгалтерські документи в повному обсязі були надані позивачем та долучені судом до матеріалів справи, а тому правомірність формування податкового кредиту позивача підтверджена належними та допустимими доказами.
В акті перевірки зазначається про те, що операції позивача із його контрагентом не підтверджуються стосовно наявності трудових ресурсів, які необхідні для виконання умов за договорами поставок.
У той же час, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
При цьому, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару/послуги має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).
З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів судом встановлений рух активів, робіт, послуг між ТОВ «Оллкомп» та його контрагентами, таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум за спірний період на підставі податкових накладних, виписаних контрагентами позивача та врахування вартості придбаних в останніх товарів/робіт/послуг при визначенні фінансового результату до оподаткування відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем товарів/робіт/послуг, отриманих від вказаних підприємств у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті господарської діяльності позивача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з пунктами 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Оллкомп» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зазначає таке.
У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України ри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16.06.2023.

Суддя О.В. Царікова