Справа № 160/12694/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: Головнокомандувача Збройних Сил України, відповідача-3: Генерального штабу Збройних Сил України, відповідача-4 військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, -
07.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ по стройовій частині, виданий військовою частиною НОМЕР_1 за №98 від 08 листопада 2022 року в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 відповідно до повного тексту витягу з наказу №98 від 08.11.2022 р.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що проходить військову службу за призивом під час мобілізації, на період оголошеного воєнного стану в Україні. За усним наказом командування в/ч НОМЕР_2 06.11.2022 р. особовий склад 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 вибув для навчань і злагоджень на 233-й Рівненський загальновійськовий полігон. На полігоні особовий склад перебував до кінця грудня 2022 р. Станом на кінець грудня 2022 р. частина військовослужбовців висловила бажання і здійснила дії для переведення до інших військових частин. Військовослужбовці, що залишилися на службі у в/ч НОМЕР_2 , за усними наказами командування залишалися на полігоні до 03.01.2023 р. разом з позивачем, потім за такими ж усними наказами розселилися в н.п. Пісків Рівненської області, звідки вибули за усними наказами до району проведення бойових дій у Донецькій області. Військовослужбовці самостійно розселилися, забезпечували себе і несли службу в очікуванні подальших наказів і документів. При вибутті на полігон і прибутті на нього ніякі документи не отримували, не ознайомлювались накази про переміщення, приписи, речові та інші атестати, медичні книжки тощо. Не ознайомлювались з будь-якими планами переміщення, не складали рапортів, не звіряли послужні списки та інші документи персонального обліку. З середини лютого військовослужбовці, в тому числі позивач, почали звертатися з письмовими зверненнями на адресу Міністерства оборони України, Командування сил ТрО, до в/ч НОМЕР_2 і її органу управління в/ч НОМЕР_3 . Потім на початку березня, при особистій явці 06.03.2023 р. до місця розташування в/ч НОМЕР_2 , звернулися до керівного складу в/ч НОМЕР_3 . З цього часу позивач та інші військовослужбовці перебувають в розташуванні або зоні відповідальності в/ч НОМЕР_2 . На теперішній час безпосередньо в зоні ведення бойових дій в Запорізькій області, приймаючи участь в бойових діях. На запит 28 березня 2023 року було надано копії витягів з наказу по стройовій частині в/ч НОМЕР_2 від 06.11.2022 р. № 243. Приписи не вручалися.
Відповідно до вимог спеціального законодавства, якими регламентовано проходження громадянами України військової служби, начальник має довести наказ до відома підлеглого. Виключення зі списків військової частини мало відбутися тільки після видання наказу по стройовій частині та його доведення (оголошення).
Наказ військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 р. № 243 оскаржено позивачем в судовому порядку. В ході розгляду справи військовою частиною НОМЕР_2 разом з відзивом було надано копію наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 р. №98.
З вказаним наказом позивача в установленному законом порядку не ознайомлено. Територіально позивач не міг перебувати у м. Києві на дату винесення наказу. Не відомо позивачу було і про винесення наказу військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 р. №54-РС. Справи та посаду у військовій частині НОМЕР_2 позивач не здавав. Також, справи та посаду у військовій частині НОМЕР_1 позивач не приймав, відповідних рапортів та актів не складав і не підписував.
Крім того, позивачем декілька разів повідомлялося і надавалася до військової частини НОМЕР_2 медична довідка про хворобу близьких родичів (матері), котра потребує догляду.
В ситуації, що склалася, позивач позбавлений соціальних гарантій для військовослужбовців, встановлених законодавством.
Позивач разом з іншими військовослужбовцями продовжує виконувати свій конституційний обов`язок по захисту держави. При цьому, участь у бойових діях весни-літа 2023 р.здійснюється позивачем та іншими військовослужбовцями без грошового та іншого забезпечення, без наявних документів щодо такої участі, на власний ризик і сумління.
Вважаючи наказ військової частини НОМЕР_1 08.11.2022 № 98 протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні та залучено до участі у справі як відповідача-2 Головнокомандувача Збройних Сил України, відповідача-3: Генеральний штаб Збройних Сил України, відповідача-4 військову частину НОМЕР_2 .
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
07.07.2023 р. від Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву. Відповідачі проти позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначили наступне. Відповідно до абз. 2 п. 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог п.п. 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених п. 112 Положення.
Так, п. 112 Положення визначено випадки, у яких потребується обов`язкова згода військовослужбовця на переміщення до нового місця служби.
Проте, у п. 112 Положення, а також в інших нормативно-правових актах, які регулюють порядок проходження військової служби, відсутній обов`язок здійснювати опитування, співбесіди тощо, для з`ясування наявності у військовослужбовця підстав, передбачених вказаним пунктом Положення. Крім того, в зв`язку з тим, що вся інформація про військовослужбовців знаходиться в їх особових справах, підстав для проведення різного роду опитувань немає.
Як доказ на вказану обставину позивачем до рапорту надано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.10.2022 р., а наказ про переміщення позивача до військової частини був виданий 03.10.2022 р.
Таким чином, відповідач при винесенні наказу від 03.10.2022 р. №455-РС діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби.
Що стосується матеріального забезпечення позивача, то відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2023 р. № 1781/6338 стосовно позивача було проведено службове розслідування та направлено повідомлення до Державного бюро розслідувань про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України. В зв`язку з цим військову службу позивача призупинено, що виключає можливість виплати грошового забезпечення.
27.06.2023 р. засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідач проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказав про таке. Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 р. №455-РС позивача увільнено від займаної посади у військовій частині НОМЕР_2 та зараховано у розпорядження військової частини НОМЕР_1 . Наказом військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 р. № 243 позивач вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 р. і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. Відповідно до абз. 2 п. 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог п.п. 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених п. 112 цього Положення. При цьому, не виявлено наявності обставин, наведених у п. 112 Положення №1153/2088, які виключають можливість переведення позивача на посаду без його згоди.
У відзиві відповідачем заявлено клопотання про допит як свідків посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , які можуть надати інформацію про дату ознайомлення з наказом, підстави видання наказу, обставини проходження служби позивачем та про вибуття до Рівненського полігону.
Вказане клопотання не підлягає задоволенню в зв`язку з наступним.
Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зазначені в клопотанні особи є колишніми посадовими особами військової частини НОМЕР_2 та не позбавлені можливості надати до суду письмові пояснення.
Обставини у справі щодо спірних правовідносин стосуються проходження позивачем військової служби, тому мають бути підтверджені відповідними документами. Вказані докази мають бути в розпорядженні відповідачів по справі.
28.06.2023 р. від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідач проти позовних вимог заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказав наступне. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2022р. № 98 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №54-РС на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-100868А, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення і наказано вважати таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Для видання вказаного наказу надано припис військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 р. № 40/3190, іменний список військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , що убувають до військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 р., в якому під номером 63 зазначено старшого солдата ОСОБА_1 , а також військовий квиток позивача.
Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022р. № 98 був доведений позивачу 08.11.2022 р. на шикуванні особового складу 1 механізованої роти.
Також, доводи позивача що йому не було відомо про переміщення до військової частини НОМЕР_1 спростовується його військовим квитком, де міститься запис про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та запис про призначення на посаду у військовій частині НОМЕР_1 .
Крім того, з 07.12.2022 р. військовою частиною НОМЕР_1 здійснювалась виплата заробітної плати позивачу.
Таким чином, військова частина НОМЕР_1 заявляє клопотання про залишення позовної заяви без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.
07.07.2023 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про безпідставність доводів відповідачів, викладених у відзивах на позов.
13.07.2023 р. від військової частина НОМЕР_1 надійшли заперечення проти відповіді на відзив, в яких відповідач зазначає про необґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ч.1ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частиною 4статті 243 Кодексу адміністративного Українивстановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5ст.250 Кодексу адміністративного судочинства Українидатою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст.257,262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р. відповідно до п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №Д-168/дск нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних сил України увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України:
Відповідно до п. 96 Плану переміщення осіб рядового, сержантського і старшинського складу на посади номенклатури призначення Головнокомандувача Збройних Сил України, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 02.10.2022 р., планується переміщення старшого солдата ОСОБА_1 , НОМЕР_6 , старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Відповідно до повідомлення про прийняття кадрових рішень Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №455-РС від 03.10.2022 р. відповідно до п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №Д-168/дск нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу в/ч НОМЕР_2 увільнити від займаних посад і зарахувати у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 :
ОСОБА_1 подано командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт від 17.10.2022 р. про звільнення з лав Збройних Сил України в зв`язку із наявністю матері з числа осіб з інвалідністю 1 групи, згідно пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
До рапорту надано, крім іншого, копію довідки до акта огляду МСЕК № 799110.
Рапорт зареєстровано у військовій частині НОМЕР_2 вх. № 3086 від 29.10.2022 р.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.11.2022р. № 243 п. 96 старший солдат ОСОБА_1 , старший стрілець 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», вважається таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. З 06.11.2022 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з котлового забезпечення 07.11.2022.
Підстава: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №455-РС від 03.10.2022 р.
06.03.2023 р. позивачем було подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 вх. № 1122 від 06.03.2023 р. В рапорті повідомлено про обставини направлення та перебування на військовому полігоні та з інших питань, викладені в колективних зверненнях. Також зазначено про те, що 17.10.2022 р. позивач подав рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України з підтверджуючими наявність підстав для звільнення документами, який на момент подання вказаного рапорту розглянутий не був.
В рапорті позивач просив командира військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України від 17.10.2022 р., надати документи стосовно переміщення позивача по службі, надати документи, необхідні для оформлення статусу учасника бойових дій.
Рапортом від 28.03.2023 р. командиру військової частини НОМЕР_2 позивач повідомив, що йому не був доведений наказ військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 р. №243 до 28.03.2023 р. Також, позивачу не надавася будь-який припис, про що свідчить довідка військової частини НОМЕР_3 від 23.03.2023 р. №278/11. Не звірялися та не надавалися інші документи. ОСОБА_1 справи та посаду в установленому порядку не здавав, до нового місця служби не вибував та не був ознайомлений з будь-якими керівними документами про переміщення до 28.03.2023 р. При цьому, у позивача наявні обставини, які згідно п. 112 Положення про проходження військової служби унеможливлюють будь-яке переведення без його згоди.
Рапорт зареєстрований у військовій частині НОМЕР_2 вх. № 1707 від 29.03.2023 р.
Відповідно до відомості про отримання витягів з наказу командира про виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та довідок про видання приписів витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022р. № 243 ОСОБА_1 отримав 28.03.2023 р.
Згідно акту про отримання документів від 28.03.2023 р. в день складання цього акту переліченими у акті військовослужбовцями, в тому числі, ОСОБА_1 , були отримані витяги з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022р. № 243 та довідки від військової частини НОМЕР_3 від 22-23.03.2023 р. про відсутність інформації щодо приписів військовослужбовцям для вибуття.
Позивачем до матеріалів справи надано колективне звернення до Міністерства оборони України від 12.02.2023 р.
В зверненні зазначено наступне:
«Станом на 05.11.2022 військовослужбовці 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_2 отримали усні накази від командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_2 (позивний « ОСОБА_3 »), начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_4 (поз. «Майден»), заступника командира 98 об ТрО полковника ОСОБА_5 (поз. «Спутник») та заступниканачальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_6 (поз. «Хантер»), за якими:
- військовослужбовці здали особисту зброю та засоби захисту (бронежилети і шоломи);
- у всіх військовослужбовців, що зазначені нижче, за наказом командування батальйону були вилучені військові квитки та передані, як нам повідомили, до стройової служби з невідомих підстав;
- військовослужбовці мали завантажитися 06.11.2022 з особистими речами в ешелон під безпосереднім керівництвом і супроводом ЗНШ ОСОБА_6 для вибуття до навчань і злагоджень на військовий навчальний полігон у м. Рівне.
Вказані накази були виконані. Між тим, будь-яких супровідних документів, передбачених чинними нормативно-правовими актами, приписів, посвідчень про відрядження, номеру ешелону, даних коменданта ешелону тощо військовослужбовцям не повідомлялось. Конкретні задачі та строки і умови їх виконання не ставились. Про дати повернення для подальшого несення служби і виконання бойових завдань не повідомлялось.
Також повідомляємо, що станом на 05-06.11.2022 будь-які документи, накази, розпорядження чи інші керівні документи щодо вибуття, звільнення, увільнення, переведення, переміщення, призначення на посади тощо щодо будь-кого з військовослужбовців 1 ср 98 об ТрО в порядку, передбаченому Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 та іншими нормативно-правовими актами - до військовослужбовців 1 ср 98 об ТрО не доводились в усному порядку або з ознайомленням під підпис, витяги не надавались, не ознайомлювались в будь-якому іншому порядку. Про існування подібних документів, їх дані та зміст військовослужбовцям нічого достовірно не відомо.
Будь-які дії, спрямовані на здавання посад в порядку, передбаченому вказаними актами та Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, з передачею майна, особового складу, озброєння зі складання актів та рапортів тощо з боку жодного з військовослужбовців не здійснювалися.
Після вибуття з територію, котру займала в/ч НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , військовослужбовці 1 ср 98 об ТрО увечері 07.11.2022 прибули на територію 233-го загальновійськового навчального полігону поблизу м. Рівне, де за усними наказами 3КБ 98 об ТрО п-ка ОСОБА_5 і ЗНШ 98 об ТрО м-ра ОСОБА_6 були разом з іншими військовослужбовцями 98 об ТрО по підрозділам розселені в наметах.
Як в наступні дні повідомили 3КБ 98 об ТрО п-к ОСОБА_5 і ЗНШ 98 об ТрО м-р ОСОБА_6 , увесь наступний навчальний процес та дії військовослужбовців будуть здійснюватися виключно за їх усними наказами і розпорядженнями, доведеними особисто або через інших осіб.
В подальшому, починаючи з 08-09.11.2022 на зустрічах з особовим складом командуванням - 3КБ 98 об ТрО п-ком ОСОБА_5 і ЗНШ 98 об ТрО м-ром ОСОБА_6 - нам повідомлялося, що під час перебування на навчальному полігоні у військовослужбовців НОМЕР_4 об ТрО є можливість перевестися в іншу військову частину. При цьому називалися 3-тя окрема штурмова бригада та 2-га єгерська бригада Сухопутних військ ЗСУ.
Про категоричну відмову від пропозицій про переведення і об`єктивну неможливість такого переведення станом на 08-10.11.2022 заявили наступні військовослужбовці 1 ср 98 об ТрО: «……»
29. старший солдат ОСОБА_1
Після вказаної відмови від переведення зброя, бк, засоби пасивного захисту вказаним військовослужбовцям не видавалися, повернуті не були. Вони були відсторонені від занять та навчань. Всі навчання проводилися власними силами та засобами за керівництвом офіцерів роти.
Будь-яке матеріально-технічне, речове забезпечення, в тому числі пов`язане з прийдешніми морозами та зимою, вказаним військовослужбовцям не здійснювалося.
Наявний в 1 ср автотранспорт у кількості 5 (п`яти) одиниць, котрий отримувався в 98 об ТрО - за усним наказом вказаного вище командування НОМЕР_4 об ТрО був вилучений присутніми на полігоні начальником групи логістики 98 об ТрО ст. лейтенантом ОСОБА_7 і начальником лазні 98 об ТрО молодшим сержантом ОСОБА_8 .
Будь-які рапорти чи акти про прийняття посад, фактичне прийняття будь-яких посад, озброєння, майна чи особового складу вказаними вище військовослужбовцями 1 ср 98 об ТрО в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами - не складалися, не здійснювалися.
Будь-які накази, розпорядження, директиви чи витяги з них, стосовно відрядження, передачі у розпорядження, призначення, звільнення або увільнення, переведення, переміщення тощо - до будь-кого з вказаних військовослужбовців не доводилися, не вручалися, не повідомлялися ані командуванням, ані стройовою службою чи службою персоналу в порядку, передбаченому Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони Українй № 170 від 10.04.2009.
Наприкінці грудня за усними наказами 3КБ 98 об ТрО п-ка ОСОБА_5 і ЗНШ 98 об ТрО м-ра ОСОБА_6 присутній в наметовому таборі на полігоні особовий склад відбув до місця виконання бойового розпорядження у м. Вараш Рівненської області, а особовому складу 1 ср 98 об ТрО у кількості 32 вищезазначених осіб було наказано залишатися на полігоні до подальших розпоряджень з самостійним визначенням порядку несення служби.
02 січня 2022 засобами телефонного зв`язку від тих же осіб командного складу поступив наказ про вибуття з території 233-го навчального полігону з самостійним забезпеченням транспортом та самостійним пошуком місця розселення особового складу у населених пунктах між м. Рівне та Костопіль до наступних розпоряджень.
Також, за усним наказом разом з особовим складом 1 ср 98 об ТрО в подібному ж порядку вибували наступні військовослужбовці 98 об ТрО, котрі відмовилися від пропозиції про переведення і котрим теж не доводилисяв будь-якому порядку чи вигляді будь-які документи щодо можливих переміщень починаючи з 01 жовтня 2022 року: «………».
Усім визначеним 59 військовослужбовцям було повідомлено, що після належного оформлення супровідних документів, визначених нормативно-правовими актами, всі вони відбудуть для подальшого несення служби до ППД 98 об ТрО.
В наступному, 08 січня 2023 вказаному особовому складу був переданий усний наказ від зазначеного вище командного складу 98 об ТрО - начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_4 , заступника командира 98 об ТрО полковника ОСОБА_5 та заступника начальника штабу 98 об ТрО майбра ОСОБА_6 , за яким ми мали самостійно вибути з місця розташування поміж м. Рівне та м. Костопіль і з самостійним забезпеченням транспортом, пальним та накладними розходами відбути до Донецької області з самостійним розташуванням на території або в населених пунктах поміж м. Покровськ (колишній Красновармійськ) та м. Костянтинівка Донецької області.
Також повідомляємо, що будь-яке забезпечення вказаних військовослужбовців зброєю, бк та засобами пасивного захисту не здійснювалося. Будь-які ТМЦ, речове забезпечення не надавалися і не отримувалися. Будь-які документи, письмові накази чи розпорядження, витяги з них не надавалися, не доводилися в установленому порядку, не ознайомлювалися, не складалися і не підписувалися.
На час складання цього звернення зазначені військовослужбовці виконують обов`язки військової служби на території Донецької області в порядку та місцях, визначених наказами командування, що перелічені вище, а саме - командира 98 об 108 обр Сил ТрО майора ОСОБА_2 (позивний « ОСОБА_3 »), начальника штабу 98 об ТрО ст. лейтенанта ОСОБА_4 (поз. «Майден»),заступника командира 98 об ТрО полковника ОСОБА_5 (поз. «Спутник») та заступника начальника штабу 98 об ТрО майора ОСОБА_6 (поз. «Хантер»).
Повсякденне несення служби, контроль за особовим складом, навчання, планування, віддання наказів та розпоряджень тощо здійснюється за оперативним безпосереднім командуванням командирів рот і взводів, сержантів і командирів відділень.
Між тим, на сьогодні встановлена втрата комунікації, зв`язку та управління з вказаними вищестоящими командирами; незрозумілий порядок подальшої служби і виконання бойових завдань, процедури і строки складання супровідних документів для вибуття до ППД в/ч НОМЕР_2 для подальшого несення служби або в інші місця.»
Аналогічні відомості зазначені в зверненнях до командування військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2023 р., Міністерства оборони України та командування Сил ТрО військової частини НОМЕР_7 від 24.02.2023 р.
Докази направлення звернень містяться в матеріалах справи.
Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.11.2022р. № 54-РС відповідно до пункту 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу, які перебувають у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , призначити:
1. старшого солдата ОСОБА_1 старшим стрільцем механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100868А, 1968 р.н., НОМЕР_6 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2022р. № 98 п. 103 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №54-РС на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-100868А, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 08.11.2022 зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022р. № 54-РС, рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 08.11.2022, припис командира військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 №40/3190.
Відповідно до довідки №278/11 від 23.03.2023 р. військової частини НОМЕР_3 інформація стосовно надання припису про вибуття військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у військовій частині НОМЕР_3 відсутня.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.01.2023 р. №1-РС відповідно до пункту 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб офіцерського складу Збройних Сил України звільнити з займаних посад і призначити:
97. старшого солдата ОСОБА_1 старшого стрільця механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, солдатом резерву 53 запасної роти Сухопутних військ Збройних Сил України.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2023р. № 2 п. 106 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 №1-РС на посаду солдата резерву 53 запасної роти, вважати таким, що з 02.01.2023 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.01.2023р. №1-РС, рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 02.01.2023.
В листі військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2023 р. №1781/4206, адресованому військовій частині НОМЕР_2 , вказано наступне:
«Посадовими особами військової частини НОМЕР_1 проводиться перевірка з метою встановлення місцезнаходження військовослужбовців, які зараховані до списків особового складу та призначені на посади у військовій частині НОМЕР_1 , а саме: «…..»
- старшого солдата ОСОБА_1 ;
Відповідно до попередньої інформації встановлено, що вищевказані військовослужбовці проходять службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Враховуючи вищевикладене, прошу повідомити:
чи проходять вищевказані військовослужбовці військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Якщо, так, то прошу надати підтверджуючі документи, зокрема, витяги з наказів про призначення на посаду у військовій частині НОМЕР_2 та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ;
крім цього прошу повідомити де на даний час перебувають вищевказані військовослужбовці.»
На вказаний лист військовою частиною НОМЕР_2 було надано відповідь від 19.04.2023 р. №42/493, в якій повідомлено:
«Наприкінці березня 2023 р. до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 з`явились наступні військовослужбовці: «……»
7. старший солдат ОСОБА_1 ;
Зазначені військовослужбовці не проходять службу та не є в списках військової
частини НОМЕР_2 . Зазначені військовослужбовці, станом на сьогоднішній день, відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 03.10.2022 № 455-РС, від 05.10.2022 № 465-РС, №1367 від 03.10.2022 були увільнені від займаних посад у військовій частині НОМЕР_2 та переведені у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Після прибуття, вони повідомили, що на цей час не мають зв`язку з командуванням військової частини НОМЕР_1 , не розуміють свого правового статусу, як військовослужбовці, не прийняті до штату військових частин, в зв`язку з чим прибули до місця дислокації останнього відомого їм місця проходження служби.
В зв`язку з вищенаведеним прошу Вас терміново, але не пізніше 30.04.2023, повідомити військову частину НОМЕР_2 про дійсний юридичний статус військовослужбовців, зазначених вище, яких було переведено до військової частини НОМЕР_1 згідно перелічених наказів Головнокомандувача Збройних Сил України (зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знаходяться на лікуванні, знаходяться у відпустці, самовільно залишили військову частину, тощо).»
4. старший солдат ОСОБА_1 ( НОМЕР_6 ), солдат резерву 53 запасна рота.»
В листі військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2023 р., наданому у відповідь військовій частині НОМЕР_2 , вказано наступне:
«Відповідно до наказів тво командира військової частини НОМЕР_1 №98 від 08.11.2022 р., №106 від 16.11.2022 р., №108 від 18.11.2022 р., № 110 від 20.11.2022 р., зазначені у запиті військовослужбовці зараховані до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Стосовно військовослужбовців, зазначених в переліку нижче, проведено службові розслідування, встановлено факти самовільного залишення ними військової частини та направлено повідомлення до Державного бюро розслідувань про скоєння ними правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України:
5. старший солдат ОСОБА_1 ;
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.05.2023р. №119-РС відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу Збройних Сил України звільнити з займаних посад і зарахувати у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України з 01 травня 2023 р.: п. 6 старшого солдата ОСОБА_1 солдата резерву 53 запасної роти 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) Серії 12 ААВ № 799110 від 04.10.2022 р. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена перша група інвалідності з 03.10.2022 р. безстроково.
В п. 12 довідки зазначено: «пенсіонер, потребує постійної сторонньої допомоги».
Не погоджуючись з наказом військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 р. №98 в частині, що стосується позивача, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 року та в подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч. 13 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Відповідно до абз. 3 п. 110 розділу ІV Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі Положення).
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України.
Згідно п. 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Згідно до п. 116 Положення зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі:
1) розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення цих заходів не вирішено питання щодо дальшого службового використання вивільнених військовослужбовців;
2) якщо посада, на яку призначено військовослужбовця, належить до номенклатури призначення нижчої посадової особи і не є вакантною, а також до номенклатури призначення командира військової частини НОМЕР_8 ;
3) пониження у посаді в порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення або призначення на нижчу посаду на підставі висновку атестування, якщо неможливо відразу призначити військовослужбовця на нижчу посаду;
4) повернення депутатів, які є військовослужбовцями, після закінчення строку їх депутатських повноважень;
5) повернення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів;
6) повернення військовослужбовців, які були направлені за кордон для проходження військової служби або навчання, - у разі неможливості призначення на посаду;
7) закінчення строку перебування військовослужбовців на посадах науково-педагогічних і наукових працівників вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, науково-дослідних установ та необрання їх на зазначені посади за результатами нового конкурсу;
8) скасування допуску до державної таємниці - до вирішення питання дальшого проходження військової служби;
9) відрахування слухача денної форми навчання з вищого навчального закладу;
10) визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним чи обмежено придатним до військової служби - до звільнення з військової служби;
11) якщо в особливий період випускники вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти після завершення навчання не можуть бути безпосередньо призначені на посади;
11-1) офіцери запасу, призвані на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, - до призначення на посади;
11-2) припинення повноважень Міністра оборони України, на посаду патронатної служби якого був призначений військовослужбовець, - у разі неможливості призначення на посаду;
11-3) перебування з близькими особами у прямому підпорядкуванні, якщо протягом місяця з моменту виникнення таких обставин неможливо призначити на посаду, що виключає пряме підпорядкування;
12) навчання військовослужбовцівза денною формою у вищому навчальному закладі іншого військового формування - до закінчення навчання;
12-1) відсторонення військовослужбовця від посади під час досудового розслідування або судового провадження - до закінчення строку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження або до його скасування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;
13) якщо стосовно військовослужбовців застосовано запобіжні заходи кримінального провадження у виді домашнього арешту або тримання під вартою чи за вироком суду застосовані такі покарання, як арешт або тримання в дисциплінарному батальйоні, до скасування чи зміни запобіжного заходу або до винесення судом вироку чи відбування покарання;
14) якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі;
15) якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи уполоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення;
16) перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (шестирічного віку за медичними показниками) до закінчення відпустки по догляду за дитиною.
Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.
Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12-1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).
Відповідно до п. 117 Положення призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 12 - 16 пункту 116 цього Положення.
Згідно до п. 109 Положення вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.
Відповідно до абз. 2 п. 257 Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Згідно до п. 11.1 розділу 11 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 р. №333 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) накази по особовому складу є основними документами, які визначають службове становище офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби.
Відповідно до п. 11.2 Інструкції №333 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу:призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності, військового звання за штатом), переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах.
Згідно п. 12 Інструкції №333 у примітках наказів про призначення (переміщення) військовослужбовців вказуються причини призначення (переміщення) відповідно до вимог, передбачених Положенням, військове звання за штатом посади, з якої переміщується, і військове звання за штатом посади, на яку переміщується.
Відповідно до Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №Д-168/ДСК вимагається:
Командувачу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України:
- до 15 серпня 2022 р. 7 окремий центр спеціальних дій (місто Хмельницький), умовне найменування військова частинаА4123 перепідпорядкувати Командувачу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України;
- до 30 вересня 2022 р. розформувати:
- Командування спеціальних дій (місто Київ), умовне найменування військова частина НОМЕР_9 - анулювати. Правонаступником Командування спеціальних дій (місто Київ) визначити Командування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України (місто Київ);
- 5 окремий центр спеціальних дій (місто Хмельницький), умовне найменування військова частина НОМЕР_10 анулювати. Правонаступником 5 окремий центр спеціальних дій (місто Хмельницький) визначити Командування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України (місто Київ);
11 окремий загін управління та забезпечення (місто Київ), умовне найменування військова частина НОМЕР_11 - анулювати. Правонаступником Командування спеціальних дій визначити Командування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України (місто Київ).
Згідно до п. 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України установлюються такі терміни для прийняття і здавання посад: командира бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів.
Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта.
Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оцінюючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р. відповідно до п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №168/дск нижчепойменованих осіб рядового, сержантського і старшинського складу НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_5 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних сил України увільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України:
Як підставу винесення вказаного наказу в тексті наказу зазначені п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Директива Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №168/дск.
Зі змісту Директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №168/ДСК вбачається, що у строк до 15.08.2022 р., до 30.09.2022 р. вимагається підпорядкування військового формування Командувачу Сил спеціальних операцій Збройних Сил України та анулювання низки військових формувань та визначення правонаступником Командування Сил спеціальних операцій Збройних Сил України (місто Київ).
При цьому, військові частини НОМЕР_2 , НОМЕР_12 , 3 окрема штурмова бригада Сухопутних військ Збройних Сил України не зазначені в Директиві Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №168/ДСК.
Таким чином, зміст наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р. не відповідає Директиві Головнокомандувача Збройних Сил України від 28.07.2022 р. №Д-168/ДСК.
Відповідачами у відзивах на позов не обґрунтовано зв`язок вказаних нормативних актів.
Стосовно посилання на п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України суд зазначає наступне.
Пункт 116 Положення містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких допускається зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання.
В п. 116 Положення зазначено 20 підпунктів, кожен з яких передбачає різні, не залежні одна від одної підстави для зарахування військовослужбовців у розпорядження.
Імперативні приписи п. 116 Положення вимагають зазначення у тексті наказу мотивів та конкретних підстав зарахування військовослужбовців у розпорядження, як обов`язкової складової рішення. Такі вимоги є гарантією дотримання прав особи, зокрема, що до якої прийнято рішення про зарахування у розпорядження.
Дослідивши наказ Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р. судом встановлено, що оскаржуваний наказ не містить посилання, згідно якого підпункту пункту 116 відповідач прийняв такий наказ, а також відсутні причини зарахування позивача у розпорядження відповідного до вимог, передбачених Положенням, що позбавляє суд можливості дослідити наявність чи відсутність правових підстав для зарахування у розпорядження та перевірити обґрунтованість та вмотивованість прийнятого наказу у контексті спірних правовідносин.
Зазначення в наказі лише пункту 116 Положення без визначення підпункту є посиланням на узагальнене положення нормативного акту про наявність вичерпного переліку підстав для зарахування військовослужбовців у розпорядження. Таке посилання не дає можливості встановити конкретну підставу для винесення посадовою особою наказу про зарахування у розпорядження.
Крім того, відповідачами не надано доказів в обґрунтування наявності підстав, передбачених п. 116 Положення, для зарахування позивача у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
Вказане є порушенням принципу юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Даний принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання).
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 160/8111/20.
Крім того, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди зокрема перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано.
Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії"; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії").
При цьому стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, за якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" п. 47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі "Путтер проти Болгарії").
Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю.
Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 826/6528/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18, від 10 січня 2020 року у справі № 2040/6763/18, від 02 грудня 2021 року у справі № 280/5176/20).
При цьому, аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для застосування принципу юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Даний принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання). Принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.
Крім того, з аналізу Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України вбачається, що переміщення війсковослужбовців на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. Таким чином, при зарахуванні позивача в розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України та прийнятті наказів про подальше просування позивача по службі мало бути встановлено наявність або відсутність обставин, передбачених п. 112 Положення, що не заперечується відповідачами.
При цьому, всупереч вимогам ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачами не надано доказів та не доведено відсутність щодо позивача обставин, передбачених п. 112 Положення.
ОСОБА_1 подано командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт від 17.10.2022 р. про звільнення з лав Збройних Сил України в зв`язку із наявністю матері з числа осіб з інвалідністю 1 групи, згідно пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
До рапорту надано, крім іншого, довідку до акта огляду МСЕК № 799110.
Рапорт зареєстровано у військовій частині НОМЕР_2 вх. № 3086 від 29.10.2022 р.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) Серії 12 ААВ № 799110 від 04.10.2022 р. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена перша група інвалідності з 03.10.2022 р. безстроково.
В п. 12 довідки зазначено: «пенсіонер, потребує постійної сторонньої допомоги».
Відповідно до п. 112 Положення переміщення військовослужбовця на нове місце служби здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Отже, позивачем надано докази наявності стосовно нього підстав, передбачених п. 112 Положення.
Доводи відповідачів-2, 3 стосовно того, що довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.10.2022 р., а наказ про переміщення позивача до військової частини був виданий 03.10.2022 р., тому на момент винесення наказу у відповідачів був відсутній обов`язок отримувати згоду військовослужбовця, не приймаються судом до уваги.
Наявність або відсутність обставин, визначених п. 112 Положення мають з`ясовуватися суб`єктом владних повноважень до, а не після винесення наказу, чого відповідачами-2, 3 здійснено не було.
З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) Серії 12 ААв № 799110 від 04.10.2022 р. вбачається, що ОСОБА_9 (матері позивача) встановлена перша група інвалідності з 03.10.2022 р. безстроково.
Тобто, група інвалідності матері позивача встановлена з 03.10.2022 р., тому на момент винесення наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р. вже існували обставини, передбачені п. 112 Положення щодо позивача, що унеможливлювало переміщення позивача до нового місця служби без його згоди.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.11.2022р. № 243 п. 96 старшого солдата ОСОБА_1 , старшого стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , який прибув на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», вважати таким, що справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України. З 06.11.2022 року виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з котлового забезпечення 07.11.2022.
Підстава: наказ Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №455-РС від 03.10.2022 р.
Отже, наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.11.2022р. № 243 є похідним від наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №455-РС від 03.10.2022 р., який визнано судом протиправним та скасовано в частині, що стосується позивача.
Крім того, матеріалами справи підтверджено отримання позивачем витягу зі вказаного наказу лише 28.03.2023 р.
Доказів ознайомлення позивача з оскаржуваним наказом до вказаної дати відповідачем не надано.
Також, в спірному наказі зазначено, що позивач справи та посаду здав 06.11.2022 і вибув для подальшого проходження військової служби в окремому розпорядженні командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
При цьому, військовою частиною НОМЕР_2 не надано доказів здавання справ та посади, зокрема, відповідних актів, затверджених старшим командиром, як це передбачено п. 64 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Як вже зазначалося, ОСОБА_1 подано командиру військової частини НОМЕР_2 рапорт від 17.10.2022 р. про звільнення з лав Збройних Сил України в зв`язку із наявністю матері з числа осіб з інвалідністю 1 групи, згідно пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
До рапорту надано, крім іншого, довідку до акта огляду МСЕК № 799110.
Рапорт зареєстровано у військовій частині НОМЕР_2 вх. № 3086 від 29.10.2022 р.
Крім цього, позивач звертався до військової частини НОМЕР_2 з рапортом від 06.03.2023 р. (вх. № 1122 від 06.03.2023 р.). В рапорті повідомлено про обставини направлення та перебування на військовому полігоні та з інших питань, викладені в колективних зверненнях. Також зазначено про те, що 17.10.2022 р. позивач подав рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України з підтверджуючими наявність підстав для звільнення документами, який на момент подання вказаного рапорту розглянутий не був.
В рапорті позивач просив командира військової частини НОМЕР_2 розглянути рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України від 17.10.2022 р., надати документи стосовно переміщення позивача по службі, надати документи, необхідні для оформлення статусу учасника бойових дій.
Військовою частиною НОМЕР_2 не надано доказів здійснення розгляду рапорту позивача та прийняття рішення за результатами розгляду.
Доводи військової частини НОМЕР_2 про відсутність обставин, передбачених п. 112 Положення на момент винесення наказу від 06.11.2022р. № 243 не враховуються судом. Відповідачу було достовірно відомо про такі обставини до винесення наказу 06.11.2022 р. з рапорту позивача від 17.10.2022 р., зареєстрованого у військовій частині НОМЕР_2 29.10.2022 р.
Не прийняття військовою частиною НОМЕР_2 рішення за результатами розгляду рапорта позивача викликало стан правової не визначеності, оскльки в подальшому призвело до прийняття низки наказів про проходження військової служби стосовно особи, щодо якої не вирішено питання про звільнення з військової служби та не досліджено наявність підстав для звільнення.
Згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 08.11.2022р. № 54-РС відповідно до пункту 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу, які перебувають у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишніх військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , призначити:
1. старшого солдата ОСОБА_1 старшим стрільцем механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100868А, 1968 р.н., НОМЕР_6 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2022р. № 98 п. 103 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №54-РС на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-100868А, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 08.11.2022 зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022р. № 54-РС, рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 08.11.2022, припис командира військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 №40/3190.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.01.2023 р. №1-РС відповідно до пункту 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб офіцерського складу Збройних Сил України звільнити з займаних посад і призначити:
97. старшого солдата ОСОБА_1 старшого стрільця механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, солдатом резерву 53 запасної роти Сухопутних військ Збройних Сил України.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2023р. № 2 п. 106 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 №1-РС на посаду солдата резерву 53 запасної роти, вважати таким, що з 02.01.2023 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Підстава: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.01.2023р. №1-РС, рапорт старшого солдата ОСОБА_1 від 02.01.2023.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.05.2023р. №119-РС відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу Збройних Сил України звільнити з займаних посад і зарахувати у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України з 01 травня 2023 р.: п. 6 старшого солдата ОСОБА_1 солдата резерву 53 запасної роти 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України.
Вказані накази стосуються просування позивача по службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Доказів ознайомлення позивача з вказаними наказами військовою частиною НОМЕР_1 не надано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 р. у військової частини НОМЕР_1 витребувано: належним чином засвідчені копії: витягу з наказу від 08.11.2022р. № 54-РС, рапорту Журби Ю.М. від 08.11.2022 р., припису командира військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022 р.
На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано, зокрема, витяг з іменного списку військової частини НОМЕР_2 , що убувають до військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2022 р.; копію припису від 06.11.2022 р. № 40/3190.
При цьому, відповідно до довідки №278/11 від 23.03.2023 р. військової частини НОМЕР_3 інформація стосовно надання припису про вибуття військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_1 для подальшого проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у військовій частині НОМЕР_3 відсутня.
Таким чином, відповідачами не доведено, що припис від 06.11.2022 р. № 40/3190 військової частини НОМЕР_2 дійсно надавався позивачу в період до 08.11.2022 р.
Крім того, в наказах військової частини НОМЕР_1 стосовно ОСОБА_1 містяться протиріччя.
Так, в наказі Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р., який є підставою для винесення всіх інших наказів, що стосуються просування позивача по службі, досліджених в межах розгляду даної справи, зазначено про зарахування позивача в розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади Сухопутних військ Збройних Сил України.
При цьому, в наказі військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 р. №54-РС вказано про перебування позивача у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшим стрільцем механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2022р. № 98 п. 103 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №54-РС на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону з 08.11.2022 зараховано до списків особового складу.
Наказом військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 р. №1-РС призначено старшого солдата ОСОБА_1 старшого стрільця механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України, солдатом резерву 53 запасної роти Сухопутних військ Збройних Сил України.
Тобто, накази військової частини НОМЕР_1 суперечать змісту наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р., змісту один одного.
Також, необхідно зазначити, що накази військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022р. № 98, від 08.11.2022р. № 54-РС, від 02.01.2023р. № 2, від 02.01.2023р. №1-РС, від 01.05.2023 р. №119-РС є похідними від наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р., який визнаний судом протиправним.
Таким чином, накази військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022р. № 98, від 08.11.2022р. № 54-РС, від 02.01.2023р. № 2, від 02.01.2023р. №1-РС, від 01.05.2023 р. №119-РС не відповідають вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень але не у спосіб, передбачений законодавством та не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.
Частиною 1статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зорустатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними та скасувати наказ Головнокомандувача Збройних Сил України №455-РС від 03.10.2022 р., накази військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022р. № 98, від 08.11.2022р. № 54-РС, від 02.01.2023р. № 2, від 02.01.2023р. №1-РС, від 01.05.2023 р. №119-РС в частині, що стосується позивача.
Разом з відзивом відповідачем-1 надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
При цьому, відповідачами по справі, як вже зазначалося, не надано доказів ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами. Матеріалами справи підтверджено отримання позивачем витягу наказу військової частини НОМЕР_2 від 06.11.2022р. № 243 лише 28.03.2023 р.
Також, позивачем вчинялися дії, спрямовані на те, щоб дізнатися про порушення своїх прав спірними наказами, що підтверджується наданими до позовної заяви копіями колективних звернень.
Доводи відповідачів стосовно нарахування позивачу грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 не приймаються судом до уваги.
Нарахування заробітної плати на картковий рахунок позивача з призначенням платежу від військової частини НОМЕР_1 не можна вважати доказом повідомлення особи про зарахування до списків військової частини та призначення на посади та вказане не свідчить про ознайомлення позивача з відповідними наказами військової частини.
Доводи відповідача-1 щодо ознайомлення позивача з наказом військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 р. №98 на шикуванні не приймаються судом до уваги.
Відповідачем-1 не надано доказів присутності позивача на вказаному шикуванні.
Щодо ознайомлення позивача з іншими наказами військовою частиною НОМЕР_1 пояснень та доказів надано не було.
Таким чином, відповідачами не доведено ознайомлення позивача з наказами належним чином та раніше, ніж зазначено в позові позивачем.
Також, належним ознайомленням з наказом є надання копії (витягу) з наказу особі під підпис.
Вказаних доказів надано не було.
Копії рапортів позивача від 08.11.2022 р., від 02.01.2023 р., вказані в наказах, відповідачем-1 до суду не надано.
Доводи відповідача-1 щодо наявності у військовому квитку позивача записів про виключення зі списків військової частини НОМЕР_2 та призначення на посаду в військовій частині НОМЕР_1 не враховуються судом.
Вказані записи не є доказами фактичного прибуття позивача до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідачами не спростовано доводів позивача, викладених у позові, стосовно вилучення у нього військового квитка без пояснення причин.
Крім того, запис у військовому квитку не є доказом ознайомлення позивача з наказами, які стали підставою для вчинення цих записів.
Також, у військовому квитку позивача Серії НОМЕР_13 дійсно міститься запис: « НОМЕР_14 А ст.стрілець 08.11.22 №54-РС.
При цьому, вказаний запис не скріплений печаткою військової частини НОМЕР_1 та підписом посадової особи.
Також, судом враховується введення на території України воєнного стану та перебування позивача в складі Збройних Сил України.
Таким чином, клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Доводи відповідача-1 стосовно того, що позивач самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 23.03.2023 р. не підтверджуються матеріалами справи, оскільки не спростовують фактів, викладених в колективних зверненнях, складених до 23.03.2023 р., а саме, 12.02.2023 р., 13.02.2023 р., 24.02.2023 р.
Також відповідачем-1 не надано доказів ознайомлення позивача з наказами військової частини НОМЕР_1 та фактичного прибуття позивача до військової частини НОМЕР_1 .
Як вже зазначалося, відповідачем-1 не надано копій рапортів позивача.
Крім того, в матеріалах справи міститься листування між військовою частиною НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , з якого вбачається неузгодженість даних щодо правового статусу вказаних в переліку військовослужбовців, в тому числі, позивача. Тобто, військова частина НОМЕР_1 вважала, що військовослужбовці проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_2 і навпаки, чого не могло б бути при дотримання вимог законодавства про переміщення військовослужбовців з однієї військової частини до іншої.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 , відповідача-2: Головнокомандувача Збройних Сил України, відповідача-3: Генерального штабу Збройних Сил України, відповідача-4 військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати накази військової частини НОМЕР_1 :
- від 08.11.2022 р. №54-РС в частині п. 1 призначення старшого солдата ОСОБА_1 старшим стрільцем механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100868А, 1968 р.н., НОМЕР_6 ;
- від 08.11.2022р. № 98 в частині п. 103 - старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 №54-РС на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону, ВОС-100868А, який прибув із військової частини НОМЕР_2 , з 08.11.2022 зарахувати до списків особового складу, поставити на всі види забезпечення і вважати таким, що з 08.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;
- від 02.01.2023 р. №1-РС в частині п. 97 звільнення з займаної посади і призначення старшого солдата ОСОБА_1 старшого стрільця механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України солдатом резерву 53 запасної роти Сухопутних військ Збройних Сил України;
- від 02.01.2023р. № 2 в частині п. 106 - старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2023 №1-РС на посаду солдата резерву 53 запасної роти, вважати таким, що з 02.01.2023 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;
- від 01.05.2023р. №119-РС в частині п. 6 звільнення старшого солдата ОСОБА_1 солдата резерву 53 запасної роти 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України з займаної посади і зарахування у розпорядження командира 3 окремої штурмової бригади 9 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України з 01 травня 2023 р.
Поновити ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 з 06.11.2022 р.
Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі у військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 з 06.11.2022 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук