Справа № 440/7871/21
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7871/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження звіт про результати виконання рішення суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку з 01.12.2019 основного розміру пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» №33/37-4/10172 від 04 червня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» №33/37-4/10172 від 04 червня 2021 року, виходячи з 76% грошового забезпечення, а також здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

14 червня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення разом з доказами її направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 09 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

15 лютого 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 від 13.02.2023 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення разом з доказами її направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року вирішено заяву ОСОБА_1 від 13.02.2023 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - призначити до розгляду у порядку письмового провадження у приміщенні Полтавського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, Полтавська область, 36039. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області усі наявні докази щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7871/21, у тому числі, але не обмежуючись, належної якості витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а також документів, що направлялись до органів державної виконавчої служби.

03 березня 2023 року на електронну пошту суду надійшла інформація про результати виконання рішення суду від представника відповідача /а.с.97-98/.

11 квітня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у справі № 440/7871/21 разом з доказами направлення такої заяви іншому учаснику справи.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року таку заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року вирішено заяву ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії упродовж двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали суду. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

08 червня 2023 року до суду надійшов звіт про результати виконання рішення суду від представника відповідача.

Згідно з частинами першою та другою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В силу частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 КАС України розгляд процесуальних питань здійснено судом у порядку письмового провадження.

З урахуванням наведеного, суд визнав за можливе провести розгляд звіту без участі учасників справи у порядку письмового провадження.

Положеннями КАС України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 КАС України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 31.07.2018 у справі №235/7638/16-а.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України та статті 13 Закону №1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі № 340/962/19, а також в ухвалі Верховного Суду від 13.12.2021 у справі № 826/3235/16.

Аналіз вищевикладених норм процесуального права з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування, у тому числі, що викладені в ухвалі Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі №754/12702/14-а, дає суду підстави вважати, що судовий контроль в порядку норм статті 382 КАС України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов:

- рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання;

- існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання;

- існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що:

- загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату,

- або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Згідно поданого відповідачем звіту про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 №440/7871/21 зауважено, серед іншого, щодо виплати Головним управлінням боргів за рішеннями суду повідомляємо, що з вересня 2018 року по 2022 рік стан такої виплати повністю залежить від видатків Головного управління, запланованих за рахунок коштів Державного бюджету, кошти, які виділялися Державним бюджетом профінансовані в повному обсязі. Так, починаючи з II півріччя 2021 року по III квартал II півріччя 2022 року Кабінетом Міністрів України не приймалася постанова про затвердження бюджету Пенсійного фонду України, але розроблялися та затверджувалися тимчасові розписи доходів і видатків Головного управління або відповідні зміни до них, лише 14.10.2022, у IV кварталі II півріччя 2022 року, постановою Кабінету Міністрів України №1167 затверджено бюджет Пенсійного фонду України. Попередньо сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Фонду на 2022 рік складала 12184,1 тис. грн, проте постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2022 №1367 внесено зміни до Плану доходів і видатків Головного управління на 2022 рік та на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду змінено суму видатків - 10809,4 тис. грн, яка профінансована в повному обсязі, погашення боргів за рішеннями суду відбулося до 8 липня 2020 року включно.

У той же час, представником відповідача не надано належних та допустимих доказів неможливості погашення суми коштів, нарахованих на виконання рішення суду у цій справі, в межах наведених вище сум, визначених згідно Плану доходів і видатків Головного управління на 2022 рік та на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду змінено суму видатків, а саме - 10809,4 тис. грн.

Також, представником відповідача у звіті наголошено, що Відповідно до підпункту 2 пункту 4 та підпункту 4 пункту 4 Положення основним завданням Управління, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством. Управління відповідно до покладених на нього завдань планує доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

В Головного управління відсутня можливість самостійно формувати бюджет та виділяти кошти із державного бюджету на фінансування пенсій.

Водночас, підпунктом 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністерстві соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний поділ фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Фонду.

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має.

Надаючи оцінку таким твердженням відповідача, суд оцінює їх критично, оскільки останні суперечать як попередній твердженням Відповідача так і основним завданням Управління, якими, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, у тому числі шляхом планування доходів та видатків коштів Фонду, а також забезпечення у межах своєї компетенції виконання бюджету Фонду.

Натомість в межах даної справи суд вимушений констатувати, що відповідач, всупереч наведеним тезам, не здійснив своєчасне нарахування та виплату пенсії позивачу, що підтверджено рішенням суду. Оскільки сума пенсії позивача, у тому числі нарахована за рішенням суду, входить до бюджету Фонду, то суд приходить до висновку, що відповідач бездіє та продовжує не виконувати свого обов`язку в частині виплати пенсії.

Суд звертає увагу відповідача на суперечність його тверджень що "у 2022 рік стан такої виплати повністю залежить від видатків Головного управління, запланованих за рахунок коштів Державного бюджету, кошти, які виділялися Державним бюджетом профінансовані в повному обсязі" із його аргументами про відсутність можливостей виплатити кошти позивачу на виконання рішення суду в цій справі. Рішення суду в цій справі набрало законної сили ще 31.08.2021 року, а відтак Відповідач зобов`язаний був звертатися до Пенсійного фонду України з вимогами включити до його видатків на 2022 рік у тому числі кошти на виконання рішення суду в цій справі. Однак, відповідач стверджуючи, що "у 2022 році кошти, які виділялися Державним бюджетом профінансовані в повному обсязі " або стверджує недостовірну інформацію щодо профінансування в повному обсязі або констатує, що ним не було заплановано у 2021 році, після набрання рішенням законної сили, видатків у бюджеті на 2022 рік, зокрема в частині видатків на виконання рішення суду в цій справі.

Судом також визнаються юридично неспроможними посилання на листи, надані у відповідь на звернення відповідача до Пенсійного фонду України, оскільки останні надані не від імені Пенсійного фонду України, як головного розпорядника коштів і як особи до якої звертався відповідач, а не уповноваженим представником, зокрема, директором Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг, тобто не уповноваженою на те особою, оскільки директор відповідного Департаменту, тобто структурного підрозділу суб`єкта владних повноважень, не є уповноваженим представником Пенсійного фонду України. Відтак, відповідні звернення відповідача є фактично не розглянутими особою якій вони адресувалися, тобто Пенсійним фондом України, а позивач з цим безпідставно погоджується, отримавши формальні відписки на свої звернення від не уповноважених представників лише окремих Департаментів.

Крім того, суд зауважує, що належних доказів відсутності коштів по вказаній бюджетній програмі суду надано не було, а надані відповідачем копії кошторисів, звітів про використання і надходження коштів загального фонду та інших надходжень спеціального фонду стосуються загальних показників надходжень та видатків Головного управління, однак відповідачем не конкретизовано вказані показники із вимогами, які стосуються безпосередньо позивача, а саме неможливості виконання відповідачем конкретного рішення суду в частині виплати нарахованих коштів позивачу, виходячи саме із вказаних загальних показників видатків.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження об`єктивних причин неможливості виконання рішення суду, що набрало законної сили, в частині виплати безпосередньо позивачу пенсії після її перерахунку та з урахуванням раніше сплачених сум.

Колегія суддів у постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі 200/3958/19-а враховувала, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.

Покладені Судом зобов`язання на відповідача можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління Пенсійного фонду в Полтавської області, після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

Відтак, суд доходить висновку, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду в Полтавській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

В той же час, наданий Відповідачем звіт не містить належних та допустимих доказів фактичної відсутності у Відповідача відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, а також не містить належних доказів в підтвердження вчасного вжиття Відповідачем всіх необхідних та залежних від нього дій, направлених на ефективне та своєчасне виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для прийняття звіту про результати виконання рішення суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 248, 256, 372, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Звіт про результати виконання рішення суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - вважати неприйнятим.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 440/7871/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії упродовж двох місяців з дня отримання копії цієї ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г.Ясиновський