Справа № 240/2665/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/2665/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом (з урахуванням уточненого адміністративного позову) до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності і оголошено "догану". Зазначає, що про службове розслідування не знав та з наказом не був ознайомлений. Крім того, відповідачем не дотримано п.3 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, оскільки у матеріалах службового розслідування відсутні будь-які докази повідомлення позивача про початок та підстави проведення стосовно нього службового розслідування; ознайомлення позивача з його правами та обов`язками під час проведення службового розслідування; забезпечення права позивача на надання пояснень та інших доказів або складення акта про відмову позивача від надання пояснень; забезпечення права позивача на ознайомлення з актом та матеріалами службового розслідування. Відповідачем не дотримано вимог п. 2 розділу VI Порядку щодо належного ознайомлення позивача під підпис з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вказує, що наказ датовано 10.10.2022, а позивачу його зміст став відомий із листа відповідача №88 від 14.01.2023 у зв`язку із невиплатою заробітної плати в повному розмірі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

Через відділ документального забезпечення суду 26.04.2023 військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В своїх запереченнях зазначає, що відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 №1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.08.2022 №853 "Про призначення службового розслідування за фактом несвоєчасного з`явлення до розташування оперативної групи військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я солдатом призваним за мобілізацією ОСОБА_1 ". Зазначає, що розслідуванням встановлено, що 22.08.2022 командиром зведеної роти оперативної групи капітаном ОСОБА_2 було виявлено факт несвоєчасного прибуття до тимчасового розміщення оперативної групи військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я ОСОБА_1 , з якої він повинен був повернутися 20.08.2022. У зв`язку з тим, що солдат призваний за мобілізацією ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі у період з 20.08.2022 по 22.08.2022, що є грубим порушення військової дисципліни, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Також зазначає, що позивачу було відомо про проведення відносно нього службового розслідування та надано пояснення з даного факту, вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 07.06.2023 продовжено строк розгляду справи, застосовуючи ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази того, що позивач був ознайомлений із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764 та про проведення відносно нього службового розслідування, а також безпосередньо пояснення позивача з даного факту.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №94 від 04.04.2022 ОСОБА_1 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу за мобілізацією.

Відповідно до пояснень командир зведеної роти капітана ОСОБА_2 встановлено, що 22 серпня 2022 року командиром зведеної роти оперативної групи капітаном ОСОБА_2 було виявлено факт несвоєчасного прибуття до тимчасового розміщення оперативної групи військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 після відпустки у зв`язку з хворобою старшого навідника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата призваного за мобілізацією ОСОБА_1 , з якої він повинен був повернутися 20.08.2022.

Про своє можливе несвоєчасне прибуття солдат ОСОБА_1 , не попереджав, з особистих питань не звертався.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №236 від 22.08.2022 старшого солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 визнано таким, що не прибув до військової частини, таким, що з 20.08.2022 самовільно залишив військову частину та з 20.08.2022 виключено з усіх видів забезпечення.

Як зазначено відповідачем у відзиві, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 28.08.2022 №853 "Про призначення службового розслідування за фактом несвоєчасного з`явлення до розташування оперативної групи військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я солдатом призваним за мобілізацією ОСОБА_1 "

Старшим оперативної групи військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії А0281 №182 від 05.09.2022 про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст.172-11 КУПАП щодо несвоєчасного прибуття на службу.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №909 від 03.09.2022 позивача позбавлено додаткової винагороди на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 22.08.2022 №236.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764 про результати службового розслідування за фактом невчасного з`явлення до розташування оперативної групи військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я солдатом призваним за мобілізацією ОСОБА_1 на підставі ст. 83 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами) та на підставі рапорту старшого оперативної групи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 (вих.№9136 від 22.08.2022), за порушення вимог ст. 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внаслідок нез`явлення вчасно на службу 20.08.2022 та безпідставної відсутності на службі у період з 20.08.2022 по 22.08.2022 притягнуто солдата призваного за мобілізацією ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

.........................позивач оскарж в судов порядку протокол і........ріш 1 інстан...............

Постановою Житомирського апеляційного суду від 15.11.2022 по справі №295/8717/22 апеляційну скаргу старшого солдата ОСОБА_1 було задоволено частково:

- постанову Богунського районного суду м. Житомира від 13.09.2022 скасовано;

- звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним покаранням.

Позивач зазначив, що йому не було відомо про проведення службового розслідування стосовно нього та наявність оскаржуваного наказу та вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Дисциплінарний статут №551-XIV визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами статті 1 Дисциплінарного статуту №551-XIV військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту №551-XIV визначено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Стаття 6 Дисциплінарного статуту №551-XIV встановлює право командира - видавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за виконання наказу несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Вимогами ст. 45 Дисциплінарного статуту №551-XIV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 83 Дисциплінарного статуту №551-XIV встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Стаття 85 Дисциплінарного статуту №551-XIV визначає, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 Дисциплінарного статуту №551-XIV якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту №551-XIV під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Вимогами п. 1 розділу II Порядку № 608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування, зокрема, невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Пунктом 1 розділу II Порядку №608 визначено, що службове розслідування може призначатися, в т. ч. у разі внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п. 1 розділу IV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Згідно з п. 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолятивну частини.

Згідно з вимогами п. 6 розділу V Порядку № 608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог п. 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Аналізуючи наказ №764 від 10.10.2022 р. «Про результати проведення службового розслідування» в частині, що стосуються притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в тому числі і в частині позбавлення позивача премії та додаткової винагороди, та процедуру проведення службового розслідування, суд дійшов висновку, що така процедура не дотримана відповідачем, а права позивача були грубо порушені.

Виходячи із змісту правопорушення, яке ставиться позивачу у провину, при вирішенні питання про наявність у його діях складу дисциплінарного проступку обов`язково мають встановлюватись обставини щодо видання наказу, доведення його до відома позивача та відмови останнього виконати такий наказ.

Ухвалою суду від 07.06.2023 зобов`язано відповідача надати до суду засвідчені належним чином копії всіх матеріалів та докази того, що позивач був ознайомлений із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764 та про проведення відносно нього службового розслідування, а також безпосередньо пояснення позивача з даного факту.

Однак, відповідачем було проігноровано вимоги вказаної ухвали.

З матеріалів справи взагалі не встановлено, що позивач був повідомлений про проведення службового розслідування відносно нього, а відтак він був позбавлений усіх основоположних прав передбачених пунктом 3 розділу ІV Порядку № 608 таких як: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником).

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач знав про проведення відносно нього службового розслідування, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач взагалі був обізнаний про факт проведення службового розслідування і його твердження відповідачем не спростовані.

Наведене дає підстави для висновку, що в ході службового розслідування не вчинено дій, передбачених Порядком №608 та спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування: належним чином не встановлювались обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; не відбирались пояснення; не встановлювались характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця; причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Тобто, відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем до матеріалів справи долучено витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2023 №49 про призначення службового розслідування за фактом порушення порядку складання адміністративних протоколів про військові адміністративні правопорушення відповідно та наказу від №271 від 06.02.2023 про продовження службового розслідування призначеного наказом №49 від 08.01.2023 відповідно до підполковника ОСОБА_3 .

Також, до матеріалів справи відповідачем долучено акт службового розслідування за фактом порушення порядку складання адміністративних протоколів про військові адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, матеріалів та документів на підставі яких було винесено спірний наказ, в тому числі матеріали службового розслідування щодо ОСОБА_1 .

Суд вважає, що позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764 підлягає повному задоволенню, оскільки відповідачем порушена процедура проведення службового розслідування, що повністю нівелює висновки прийняті за його результатами.

Щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Абзац 3 пункту 1 Постанови №168 вказує, що виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Водночас, пунктом 21 Постанови №168 встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі - окреме доручення).

Відповідно до ч.2 п.5 окремого доручення, виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини.

Змістом п.9 окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які: 9.4. Самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Крім того, пункт 6 ст.9 Закону №2011-XII вказує, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Однак, абзац 2 п.6 ст.9 Закону №2011-XIІ визначає, що дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, у випадку самовільного залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирування, такий військовослужбовець не включається до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень.

Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок №260), визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Абзацом другим пункту 5 розділу XVI Порядку №260 визначено що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадках невиходу на службу без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Пунктом 15 розділу I Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Так, як встановлено судом, відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №236 від 22.08.2022, старший солдат призваний по мобілізації ОСОБА_1 , колишній старший навідник гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальойону, який 20 серпня 2022 року не повернувся зі звільнення від службових обов`язків, вважається таким, що не прибув до військової частини, що самовільно залишив військову частину 20 серпня 2022 року та з 20 серпня 2022 року виключений з усіх видів забезпечення.

Приписами підпунктів 14 та 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 визначено, що зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину.

Суд зауважує, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №237 від 23.08.2022 старший солдат призваний по мобілізації ОСОБА_1 , колишній старший навідник гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальойону, який 20 серпня 2022 року не повернувся зі звільнення від службових обов`язків, вважається таким, що повернувся до військової частини при оперативній групі, для подальшого проходження військової служби, з 23 серпня 2022 року зараховано на всі види забезпечення та з вечері 23 червня 2022 оку зараховано на котлове забезпечення при оперативній групі.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №909 від 03.09.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану» старшого солдата по мобілізації ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця, якому не виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 на підставі наказу №236 від 22.08.2022 за самовільне залишення військової частини.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд звертає увагу, що наказ №909 від 03.09.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану», яким позивача позбавлено додаткової винагороди виданий на підставі наказу №236 від 22.08.2022 за самовільне залишення військової частини.

При цьому наказ №236 від 22.08.2022, на момент розгляду даної справи є чинним та не скасованим, доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 134, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2022 №764 "Про результати службового розслідування за фактом невчасного з`явлення до розташування оперативної групи військової частини НОМЕР_1 після відпустки за станом здоров`я солдатом призваним за мобілізацією ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

28 липня 2023 р.