Справа № 756/7346/23
Суддя: Шролик І. С.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28.07.2023 Справа № 756/7346/23
Номер справи 756/7346/23
Номер провадження 2-а/756/102/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2023 року позивач ОСОБА_1 за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд» звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА № 1073789 від 02 червня 2023 року, складену Шестопал А.В. (старший лейтенант, командир взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві, посвідчення ДПП 013642), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача 37000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 02 червня 2023 року о 17.02 год. він, як голова ГО «НОН-СТОП» та представник прибули до ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Київ, Оболонський район, вул. Левка Лук`яненка, 18, й здійснили виклик поліції з метою перевірки інформації незаконного зайняття рестораном місця укриття, розташованого в підвальному приміщенні. Екіпаж патрульної поліції приїхав о 17.20 год., поліція не відібрала пояснень у працівників ресторану, усно запитали у працівників чи є цокольний поверх і укриття. Патрульні поліцейські, відмовилися виконувати свої повноваження та відбирати показання і оформлювати звернення. Тому позивач здійснив виклик на «102» щодо зловживань з боку патрульних про неприйняття заяви про злочин. Працівники поліції не зазначили підстави для затримання, застосували спец засіб - кайдани, помістили до автомобіля. Внаслідок кайданів у позивача спричиненні тілесні ушкодження - синці в районі зап`ястя обох рук. ОСОБА_1 повідомив, що є адвокатом і про факт затримання необхідно повідомити колегію адвокатів.

Прибувши до будівлі Оболонського УП ГУНП в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 , о 17.59 год. ОСОБА_1 здійснив виклик на «102» щодо зловживань з боку патрульних в частині незаконного затримання.

В приміщенні управління поліції у відношенні позивача складено: протокол адміністративного затримання № 067154 за статтею 185 КУпАП, та постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА № 1073789 від 02 червня 2023 за завідомо неправдивого виклику на гарячу лінію поліції по лінії «102», притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу 850 грн.

Зазначену постанову позивач вважає протиправною. Стверджує, що патрульний Шестопал А.В. , з метою ухилення відповідальності за неприйняття заяви про вчинення злочину, склав і розглянув матеріал за ст. 183 КУпАП та притягнув до відповідальності. Зауважує, що скарга на 102 щодо бездіяльності патрульних поліцейських не створює склад адміністративного правопорушення, а є повідомленням про порушення представниками поліції службових обов`язків, таким чином на переконання позивача відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Позивач стверджує, що поведінка представників патрульної поліції та неправомірні дії по відношенню до нього спричинили йому фізичні страждання через біль, що виник у зв`язку із безпідставним затриманням у поліцейському відділку та застосуванням кайданок.

04 червня 2023 року у додатку TikTok ОСОБА_1 натрапив на відео акаунту «Поліція 24/7» (доступне за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2), у якому була фактично викривлено дійсність обставин, шляхом нарізки вигідних моментів з відеозапису, зафіксованого на BodyCam Шестопал А.В та таким чином було виставлено поліцейськими для насмішки над головою ГО «НОН-СТОП», діючим адвокатом - ОСОБА_1 . Вказане відео переглянуло 30,5 тис осіб - що є значним колом осіб, у яких може скластися неприязне ставлення до ОСОБА_1 , що в свою чергу завдає шкоди його діловій репутації, як правозахисника та адвоката.

На думку позивача моральна шкода, завдана йому полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку патрульних поліцейських, публікацією неправдивого змонтованого відео у соціальній мережі поліції. Крім того, не можливо ігнорувати той факт що вказані дії з боку патрульних поліцейських мають негативний вплив на професійне зростання ОСОБА_1 , як адвоката та його авторитету серед колег. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 37000 грн.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом через систему «Електронний суд» не додав до неї доказів надсилання копії з додатками відповідачу.

30 червня 2023 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків та докази надсилання відповідачу позовної заяви з додатками листом з описом вкладення.

Ухвалою від 03 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено розгляд здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб.

14 липня 2023 року засобами поштового зв`язку надійшов відзив від Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, в якому вважають, що викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказують, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією. Крім того зазначають, що позивач не надав суду жодних доказів, якими б підтверджувався факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань відповідачем. Більш того позивачем не обґрунтовано належним чином, з чого він виходив при визначенні розміру суми компенсації моральної шкоди. Не вказано та не доведено, за яких обставин чи якими діями (бездіяльність) відповідача вони заподіяні, позовна вимога є штучною, безпідставною та задоволенню не підлягає. Також зауважили, що позивачем надмірно сплачено судовий збір.

19 липня 2023 року на офіційну електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів адміністративної справи: заяву про вчинення кримінальних порушень від 04 червня 2023; витяги з ЄРДР про відкриття кримінальних проваджень, ухвали слідчих суддів про зобов`язання посадових осіб правоохоронних органів внести відомості до ЄРДР.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

02 червня 2023 року старшим лейтенантом командиром взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 УПП в м. Києві Шестопалом А.В. винесено постанову серії ЕГА № 1073789 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП. Накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Підставою для прийняття постанови стали наступні обставини зазначені в постанові: 02 червня 2023 року о 17.32 год. в м. Києві по вул. Левка Лук`яненка, 18 гр. ОСОБА_1 здійснив неправдивий виклик поліції по лінії 102 та повідомив, що працівники поліції, що перебувають на місці відмовляються прийняти у нього заяву, хоча такого випадку не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1-4 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачене статтею 183 КУпАП.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до постанови, яка є предметом розгляду в даній справі, 02 червня 2023 року о 17.32 год. в м. Києві по вул. Левка Лук`яненка, 18 гр. ОСОБА_1 здійснив неправдивий виклик поліції по лінії «102» та повідомив, що працівники поліції, що перебувають на місці відмовляються прийняти у нього заяву, хоча такого випадку не було.

При цьому позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, зазначив, що скарга на 102 щодо бездіяльності патрульних поліцейських не створює склад адміністративного правопорушення, а є повідомленням про порушення представниками поліції службових обов`язків, тому він зателефонував на гарячу лінію «102» та повідомив оператору про неправомірні, на його думку, дії працівників поліції.

Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, настає лише в разі завідомо неправдивого виклику поліції. Тобто, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію поліції, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 02 червня 2023 о 17.09 год. здійснено виклик патрульної поліції за номером «102» за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 18. Підставою для виклику поліції стали обставини перевірки укриття, головою ГО «НОН СТОП» в рамках громадського контролю щодо перевірки законності та належного використання бомбосховищ. Сповістили що ресторан «Argentina Grill» незаконно захватив підвальне приміщення, яке відповідно до плану, має використовуватись, як бомбосховище для населення.

В подальшому позивачем, 02 червня 2023 о 17.32 год. здійснено виклик поліції за номером «102» за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 18. Підставою для виклику поліції стала скарга на працівника поліції номер авто 6685, через відмову в прийнятті заяви, що заклад «Argentina Grill» незаконно захватило підвальне приміщення.

Водночас, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивач викликав поліцію свідомо знаючи про те, що у такому виклику немає необхідності. Відповідачем не надано суду жодного належного доказу на спростування доводів позивача.

В свою чергу слід зазначити, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач повинен був з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладається тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не вжито належних заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Водночас, слід зазначити, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена, у відповідності до вимог чинного законодавства, поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також, встановлення факту вчинення особою адміністративного правопорушення.

Вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 02 червня 2023 серії ЕГА № 1073789 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ст.183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, на переконання суду не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16.

Таким чином для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. Враховуючи специфіку адміністративних правовідносин, відповідно до 1173 ЦК вина органу державної влади як обов`язкова підстава відповідальності виключається.

У цій справі суд зазначає, що позивачем не визначено, якими доказами підтверджується завдання йому моральної шкоди, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру, а також не доведено, з чого він виходив при зазначенні її розміру, а тому суд дійшов висновку, що дана вимога позивача є необґрунтованою.

Сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень, у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (п. 54).

Застосовуючи ці правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка не довела і суди не встановили, що її негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку, у зв`язку із чим висновок судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на встановлені ними обставини, не суперечить правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 27.11.2019 в справі № 750/6330/17 щодо загальних підходів до відшкодування моральної шкоди. Суд не вбачає правових підстав для відступу від виснвоків, сформованих у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 та від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, від 09.06.2021 у справі № 280/5216/19 та від 07.03.2023 № 280/1530/20.

Позивачем не доведено, що перелічені ним моральні страждання, повязані з притягненням його до адміністратвиної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Слід також зауважити, що достатньо дієвим засобом для відшкодування моральної шкоди в даному випадку є саме скасування оскаржуваної постанови.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі у розмірі 0,8 від визначеної ставки судового за подання адміністративного позову, оскільки позивач звернувся з позовною за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд».

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1073789 від 02 червня 2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

У позовній вимозі про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 429,44 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 липня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик