Справа № 420/11422/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа на стороні позивача - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись з даним позовом до суду та просять суд визнати протиправним та скасувати висновок Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2021 року про відмову у внесенні змін до актового запису про народження № 5960 від 21.12.2018 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 5960 від 21.12.2018 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме графу "відомості про матір" доповнити дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", доповнити громадянство "Громадянка Ісламської Республіки Афганістан", місце проживання доповнити " АДРЕСА_1 ", в графу "відомості про батька" доповнити громадянство "Громадянин Ісламської Республіки Афганістан".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її документовано посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту серії СР№ 000828, виданим ДМС України. З урахуванням її переслідування в Ісламській Республіці Афганістан, вона має право та безпосередньо зобов`язана приписами законодавства України не контактувати з органами країни громадянського походження. В процесі витребування копії актового запису про її народження в Ісламській Республіці Афганістан буде доведено факт, що вона знаходиться на території України, а тому органи будуть мати можливість розшукати її. Разом з тим, її ідентифікація із правильним зазначенням установчих даних була здійснення ДМС України при визнанні її особою, яка потребує додаткового захисту та документуванні посвідченням. Таким чином, відповідачу було надано достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до актового запису.

Від відповідача Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзив на адміністративний позов не надходив, відповідно до ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про заміну відповідача по справі в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року витребувано від Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацію та належним чином завірені копії документів на підставі яких було прийнято висновок від 09.06.2021 року про відмову у внесенні змін до актового запису про народження № 5960 від 21.12.2018 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в тому числі належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 , разом з доданими до неї копіями документів, та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року поновлено провадження по справі.

ОСОБА_1 є особою, яка потребує додаткового захисту (а.с. 115).

21 грудня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 21 грудня 2018 року складено відповідний актовий запис № 5960 (а.с. 114).

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 21 грудня 2018 року ОСОБА_2 , в графі батько вказано ОСОБА_1 (прізвище) ОСОБА_3 (ім`я, по батькові), в графі мати вказано ОСОБА_1 (прізвище) ОСОБА_1 (ім`я, по батькові).

08 травня 2021 року ОСОБА_1 подано до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про внесення до актового запису № 5960, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21 грудня 2018 року в графу «відомості про мати дитини» дату народження вказати « ІНФОРМАЦІЯ_1 », громадянство вказати «громадянка Ісламської Республіки Афганістан», місце проживання вказати « АДРЕСА_1 », в графу «відомості про батька дитини» громадянство вказати «громадянин Ісламської Республіки Афганістан» (а.с. 176).

09 червня 2021 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено висновок про відмову в внесенні змін до актового запису цивільного стану (а.с. 183-184).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Згідно ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядк, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Згідно ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв`язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1.1 розділу І Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно п. 1.5 розділу І Правил № 96/5 заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами, шляхом їх формування та реєстрації за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на яких заявники за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у них, проставляють власні підписи. Заяви іноземців, які постійно проживають в Україні, про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, складених органами державної реєстрації України, розглядаються відділом державної реєстрації актів цивільного стану на загальних підставах. Документи, складені іноземною мовою, подаються для внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання разом з їх перекладами на українську мову, засвідченими в установленому порядку. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника). Відомості про акти цивільного стану, зазначені заявником у заяві, перевіряються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п. 1.7 розділу І Правил № 96/5 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу ІІ цих Правил.

Згідно п. 2.1, 2.5, 2.7 розділу ІІ Правил № 96/5 заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому. Якщо в актовому записі про народження відсутні графи «По батькові» та «Місце народження», що стосуються відомостей про дитину, або відсутні відомості у цих графах, їх доповнення проводиться з урахуванням даних паспорта громадянина України або паспортного документа особи, відносно якої складено запис, та імені батька дитини, зазначеного в ньому. Реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав, з якими Україна не уклала договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, підтверджується відповідними легалізованими у встановленому порядку документами про реєстрацію актів цивільного стану без витребування копій актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.12 розділу ІІ Правил № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року по справі № 425/2737/17 зазначено, що у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема і факт реальної дати народження особи.

З матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2021 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено висновок про відмову в внесенні змін до актового запису цивільного стану (а.с. 183-184).

У висновку від 09.06.2021 року зазначено, що Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розглянув заяву гр. ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про народження дитини заявниці № 5960 від 21.12.2018 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в графу «відомості про матір» доповнити дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », доповнити громадянства «громадянка Ісламської Республіки Афганістан», місце проживання доповнити « АДРЕСА_1 », в графу «відомості про батька дитини» доповнити громадянство «громадянин Ісламської Республіки Афганістан».

На підтвердження свого прохання заявницею надані та відділом зібрані такі документи: посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту НОМЕР_5, виданий Державною міграційною службою України від 29.05.2020 року на ім`я « ОСОБА_1 »; копія та переклад свідоцтва про народження заявниці № НОМЕР_2 від 06.05.2014 року, видане Міністерством внутрішніх справ Головним управлінням з реєстрації населення Управління з реєстрації населення Ісламської Республіки Афганістан на ім`я « ОСОБА_1 »; свідоцтво про народження дитини заявниці НОМЕР_1 від 21.12.2018 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ім`я « ОСОБА_2 »; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян запису про народження дитини заявниці № 5960 від 21.12.2018 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 30898849 від 25.05.2021 року.

Висновком від 09.06.2021 року встановлено, що в актовому записі про народження дитини заявниці № 5960 від 21.12.2018 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в графі «відомості про матір» відсутні данні, а саме: не зазначено дату народження, громадянство, місце проживання матері, в графі «відомості про батька» відсутні данні щодо громадянства. Аналіз документів, представлених заявницею та запитаних відділом державної реєстрації актів цивільного стану свідчить про наступне: відповідно до копії та перекладу свідоцтва про народження заявниці, яке посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кукішевної І.Д. № 11711438 від 06.05.2014 року, видане міністерством внутрішніх справ Головним управлінням з реєстрації населення Управління з реєстрації населення Ісламської Республіки Афганістан зазначено в графі «відомості про дитину» прізвище «данні відсутні», ім`я « ОСОБА_1 », ім`я по батькові « ОСОБА_1 », в графі «дата народження (вік)» зазначено « 1989 р. (з зовнішнім виглядом у 2014 році їй було 25 році), в графі «сімейний стан» зазначено «одружена». У повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян запису про народження дитини заявниці № 5960 від 21.12.2018 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за № 30898849 від 25.05.2021 року, в графі «відомості про матір» зазначено прізвище « ОСОБА_1 », ім`я по батькові « ОСОБА_1 », данні щодо дати народження, громадянства та місця проживання матері не зазначено, також зазначено «Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я)», тобто іншою особою, в графі «для відміток» зазначено «відомості про батька» вказано за вказівкою заявника, відомості про матір дитини вказано з медичного свідоцтва про народження, дата народження, громадянство та місце проживання матері дитини документами не підтверджено». Відповідно до посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту НОМЕР_5, виданим Державною міграційною службою України від 29.05.2020 року зазначено прізвище « ОСОБА_1 », ім`я « ОСОБА_1 » по батькові ОСОБА_1 », дата народження зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_1 », громадянство « Афганістан », місце проживання зазначено « АДРЕСА_1 ». Оскільки заявниця народилась та є громадянкою Ісламської Республіки Афганістан, для вирішення питання про внесення змін до актового захисту про народження її дитини необхідно витребувати копію актового запису про народження заявниці з компетентних органів Ісламської Республіки Афганістан. Однак, це не є можливим у зв`язку з відсутністю Договору між Україною та Ісламською Республікою Афганістан про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах. Таким чином, у наданих заявницею документах, існують певні розбіжності щодо написання прізвища, імені, по батькові заявниці, дати народження, сімейного стану, та не можуть у повній мірі підтвердити правильність написання її даних, та недостатньо для вирішення питання про внесення змін до актового запису про державну реєстрацію народження дитини заявниці.

Таким чином, висновком від 09.06.2021 року встановлено неможливість внести зміни до актового запису народження дитини заявниці № 5960 від 21.12.2018 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в графу «відомості про матір» доповнити дату народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 », доповнити громадянство «громадянка Ісламської Республіки Афганістан», місце проживання доповнити « АДРЕСА_1 », в графу «відомості про батька дитини» доповнити громадянство «громадянин Ісламської Республіки Афганістан», у зв`язку з тим, що неможливо витребувати копію актового запису про народження заявниці з компетентних органів Ісламської Республіки Афганістан, та розбіжностями у написанні даних заявниці.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2020 року ОСОБА_1 було документовано посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту НОМЕР_3, дата прийняття рішення визнання іноземця або особи без громадянства особою, яка потребує додаткового запису - 27 квітня 2020 року № 125-20 (а.с. 115).

При цьому, в посвідченні НОМЕР_3 зазначені прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство - Афганістан, сімейний стан - одружена.

Крім того, в посвідчення НОМЕР_3 внесені відомості про дітей, зокрема ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, видане на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 29.05.2020 року засвідчене підписом посадової оосби та печаткою ДМС України.

Відповідно до пп. 11 п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює ідентифікацію осіб, в тому числі тих, які звернулися із заявами про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а також іноземців та осіб без громадянства, які втратили документи, що посвідчують особу, та підлягають видворенню або реадмісії.

Згідно ч. 9 п. 4 Положення про посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2012 р. № 196, бланк посвідчення має вигляд зшитої нитками обрізної книжечки розміром 88 х 125 міліметрів. Книжечка складається з обкладинки і 16 сторінок. Посвідчення скріплюється замкненим швом, виконаним нитками із захисними властивостями. До посвідчення вносяться такі відомості: прізвище, ім`я (імена, по батькові); громадянство (підданство); дата народження; стать; сімейний стан; країна постійного проживання; номер посвідчення; дата видачі посвідчення; дата закінчення (продовження) строку дії посвідчення; місце проживання; найменування органу, що прийняв рішення про визнання іноземця або особи без громадянства особою, яка потребує додаткового захисту; дата прийняття рішення про визнання іноземця або особи без громадянства особою, яка потребує додаткового захисту, та його номер; відомості про дітей. У посвідчення вклеюється фотокартка особи, яку визнано особою, яка потребує додаткового захисту. Посвідчення підписується зазначеною особою. Достовірність записів у посвідченні засвідчується підписом посадової особи, скріпленим мастиковою печаткою.

Таким чином, ОСОБА_1 під час отримання статусу особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, пройшла ідентифікацію особи, а відомості внесені до посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту вважаються достовірними.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань;

посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - паспортний документ, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсним для реалізації прав та виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Тобто, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не був позбавлений можливості отримати відомості про ОСОБА_1 з посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту НОМЕР_3 від 29.05.2020 року, яке є паспортним документом та є дійсним для реалізації прав та виконання обов`язків, передбачених законами України.

При цьому, відповідач відмовляючи у внесенні змін до актового запису народження дитини заявниці № 5960 від 21.12.2018 року з підстав неможливості витребувати копію актового запису про народження заявниці з компетентних органів Ісламської Республіки Афганістан, діяв непропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з огляду на те, що заявниця є особою, яка потребує додаткового захисту, тобто змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження - Ісламській Республіці Афганістан.

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Крім цього, статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово нагадував, що будь-яке втручання у право особи має бути: 1) здійснено згідно з законом; 2) переслідувати легітимну мету або цілі; 3) бути необхідним у демократичному суспільстві (тобто пропорційним цілям, які мали бути досягнуті та виправданим).

Стаття 8 Конвенції зобов`язує державу поважати, зокрема, приватне життя. Відтак, носії державної влади мають враховувати ці зобов`язання, приймаючи рішення про якійсь захід, котрий може впливати на один з інтересів, захищених статтею 8. При цьому таке рішення має справедливо урівноважувати зазначені права громадян та інші відповідні інтереси.

Право на справедливий суд, яке гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Принцип правової визначеності є важливою складовою принципу верховенства права. У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення стабільного правового положення людини шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування. Принцип правової визначеності є різновидом загальних принципів права. Він знаходить своє відображення у джерелах права ЄС і застосовується у практиці ЄСПЛ, є спільним для правопорядків держав - членів ЄС і набуває поширення у праві України.

У світлі наведених принципів ЄСПЛ зазначає, що кожне виправдане втручання має спиратися на закон. Відповідно до судової практики Європейського суду це означає не лише наявність підстав для втручання в національному законодавстві, але й додержання таким законодавством певних вимог. Зокрема, воно має бути доступним для тих, кого зачіпає, наслідки його застосування мають бути передбачуваними і таке законодавство повинно відповідати принципові верховенства права.

В свою чергу, принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Закон має бути таким, щоб особи, на яких він може вплинути, могли передбачити можливі рішення на основі цього закону і відповідним чином коригувати свою поведінку.

У справі "Мелоун проти Сполученого Королівства" Європейський суд зазначив, що вимога передбачуваності означає, що закон має бути достатньо чітким у своїх положеннях, щоб громадяни усвідомлювали обставини і умови, за яких органи влади, уповноважені застосовувати втручання в право на повагу до приватного життя.

Крім того, ЄСПЛ зазначає, що втручання має бути не лише здійснене згідно з законом, але й вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Поняття необхідності передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (рішення у справі Кемпбелл проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року, п.44).

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

З урахуванням вищенаведених положень Конвенції та правових позицій ЄСПЛ суд вважає, що втручання відповідача у приватне життя позивача не відповідало закону, воно жодним чином не було виправданим та необхідним у суспільстві та не було пропорційним законній меті його здійснення, тобто необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, не був дотриманий.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що при прийняті висновку про відмову у внесенні змін до актового запису про народження № 5960 від 21.12.2018 року Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) діяв без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (посвідчення НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса місцезнаходження: 65101, м. Одеса, вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, 5), третя особа на стороні позивача - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, адреса місцезнаходження:65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2021 року про відмову у внесенні змін до актового запису про народження № 5960 від 21.12.2018 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 5960 від 21.12.2018 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме графу "відомості про матір" доповнити дату народження " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", доповнити громадянство "Громадянка Ісламської Республіки Афганістан", місце проживання доповнити " АДРЕСА_1 ", в графу "відомості про батька" доповнити громадянство "Громадянин Ісламської Республіки Афганістан".

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук