Справа № 440/7261/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7261/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і наступним переведенням перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, взятого за період, що передував призначенню пенсії за вислугу років та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №15 від 07.12.2022 в частині перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, взятого за період що передував призначенню пенсії за вислугу років,

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області призначити позивачу пенсію за віком з 02.12.2022 із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за три календарні роки, які передують року призначення пенсії , тобто за 2019, 2020, 2021 роки,

- зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплату позивачу з 02.12.2022 пенсії за віком з 02.12.2022 із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, за три календарні роки, які передують року призначення пенсії, тобто за 2019, 2020, 2021 роки.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , 14 березня 2017 року звернувся з заявою про призначення пенсії за вислугу років до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області. З 14 березня 2017 року позивачу була призначена пенсія за вислугу років, як робітнику локомотивної бригади згідно статті 55 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення». Для визначення розміру пенсії враховано страховий стаж тривалістю 37 років 09 місяців 0 днів та заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.01.2017 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 2,29754). 15 листопада 2022 року позивач звернувся до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з заявою № 1411 про перерахунок пенсії зміна періоду 60 місяців до 01 липня 2000 року. На заяву Відділ перерахунків пенсій № 4 управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслав відповідь № 15 від 23 листопада 2022 року. У даній відповіді було зазначено, що на день звернення розмір пенсії заявника встановлюється з розрахунку середньої заробітної плати 14213,32 грн. за період з 01.07.2000 р. по 31.01.2017 р. З врахуванням поданої заявником довідки № 208 від 18.10.2022 р. за період з 01.07.1995 р. по 31.12.1999 р. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2.22034) середня заробітна плата зменшується до 13735, 73, що призведе до зменшення розміру пенсії. За таких обставин мені було відмовлено у перерахунку пенсі: зміна періоду 60 місяців до 01 липня 2000 року згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недоцільністю. 02.12.2022 до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області позивачем була подана заява щодо призначення пенсії за віком. Дана заява за принципом екстериторіальності опрацьовувалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Згідно рішення від 07.12.2022 року № 15 з 02.12.2022 року позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Рішення від 07.12.2022 року № 15 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивач не отримував. Тому йому було невідомо, який страховий стаж, заробітна плата за які періоди та який коефіцієнт заробітної плати були враховані при визначенні розміру пенсії за віком. Позивач вважає, що дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і наступним переведенням перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, взятого за період, що передував призначенню пенсії за вислугу років та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №15 від 07.12.2022 в частині перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, взятого за період що передував призначенню пенсії за вислугу років, є протиправними.

Ухвалою суду від 12.06.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7261/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

04.07.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, та з 14.03.2017 отримував пенсію за вислугу років, призначену згідно зі ст.55 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» обчислену відповідно до Закону №1058, з урахуванням даних про стаж і заробітну плату. З 02.12.2022 позивача згідно заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням №15 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, у зв`язку з досягненням загальновстановленого пенсійного віку. Як випливає з наведеного вище, заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст.40 Закону №1058 (за три попередні роки, що передують року зверненню за пенсією) застосовується виключно при первинному призначенні пенсії та при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, якщо особа після призначення пенсії набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі. По пенсійній справі позивача не здійснювалося первинного призначення пенсії та не проводився перерахунок щодо первинного переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу. А тому для застосування при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - за 2019-2021 роки, законні підстави відсутні. При обрахунку розміру пенсії за віком з 02.12.2022 застосовано проіндексований показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки 6186,32 грн. Надалі з 01.03.2023 розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 відповідно до Постанови №168 перерахований із застосуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки - 7405,03 грн, як це передбачено відповідно до чинного законодавства. Отже, пенсія призначена та виплачується ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства України.

14.07.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказано, що позивач не погоджується з позицією відповідача, яка викладена у відзиві на позов, оскільки відповідно до правових позицій Верхового Суду у даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-VI.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що з 14.03.2017 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №1058 з урахуванням норм статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Для визначення розміру пенсії враховано страховий стаж тривалістю 37 років 0 місяців 0 днів та заробітну плату за період з 01.07.2000 по 31.01.2017 (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,29754).

02.12.2022 позивач подав заяву щодо переведення на пенсію за віком, яка опрацьовувалася за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Згідно рішення від 07.12.2022 №15 позивача з 02.12.2022 переведено на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи та зараховано до стажу період 01.02.2017 по 31.03.2017 відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058.

Відповідач стверджує, що по пенсійній справі позивача не здійснювалося первинного призначення пенсії та не проводився перерахунок щодо первинного переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу. А тому для застосування при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2019-2021 роки, законні підстави відсутні.

Також відповідач зазначив, що при обрахунку пенсії за віком з 02.12.2022 застосовано проіндексований показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки 6186,32 грн.

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і наступним переведенням перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, взятого за період, що передував призначенню пенсії за вислугу років та скасувати рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №15 від 07.12.2022 в частині перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати, взятого за період що передував призначенню пенсії за вислугу років, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.01.2004 набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), який врегулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 40 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Так, за приписами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 доповнено Розділ XV Закону № 1058-IV, зокрема, пунктом 4-3, згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Статтею 7 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ) визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Частиною 2 статті 42 Закону № 1058-IV (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2040-IX від 15.02.2022 - застосовується з 1 березня 2022 року) передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина третя статті 45 Закону № 1058-ІV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, визначаючи, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17.

У випадку призначення особі пенсії за Законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Як вище зазначено, з 14.03.2017 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та позивачу було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №1058 з урахуванням норм статті 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Згідно рішення від 07.12.2022 №15 позивача з 02.12.2022 переведено на пенсію за віком за матеріалами пенсійної справи та зараховано до стажу період 01.02.2017 по 31.03.2017 відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058.

Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років, позивач не користувався жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, а тому, звернувшись до пенсійного органу із заявою від 02.12.2022 про призначення пенсії за віком, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше, та перейшов з одного виду пенсії на інший.

Відмовляючи позивачу в обчисленні пенсії за віком згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії з 02.12.2022 відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у застосуванні при обчисленні пенсії згідно із Законом №1058-IV середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020, 2021 роки, тобто показника середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд виходить з того, що спору з приводу саме призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає, оскільки пенсію за цим Законом позивачу вже призначено з 02.12.2022.

З огляду на викладене суд вважає достатнім способом відновлення порушеного права шляхом визнання протиправними дій ГУПФ щодо застосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 02.12.2022 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, та зобов`язати ГУПФ перерахувати і виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 02.12.2022.

Відтак позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21028, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 02.12.2022 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, починаючи з 02.12.2022.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Л.М. Петрова