Справа № 757/57443/20-а
Суддя: Волошин В. О.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/82/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.М.,

при секретарі: Колзаковій К.А.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про поновлення процесуального строку; скасування постанови; закриття провадження, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила скасувати постанову від 20 листопада 2020р. серії АА №248870, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП за те, що вона нібито займалась проституцією за адресою АДРЕСА_1 , а саме - надавала сексуальні послуги за грошову винагороду.

Крім того, позивачка просила суд поновити їй строк на подання цього позову, обґрунтовуючи поважність причин його пропуску фактичним отриманням оскаржуваної постанови лише 11 грудня 2020р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанова від 20 листопада 2020р.не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить доказів на підтвердження вини позивача; в оскаржуваній постанові не викладено об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП; при винесені оскаржуваної постанови відповідач порушив вимоги ст. 268 КУпАП, тому просила скасувати постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності як протиправну та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020р. справу передано до Шевченківського районного суду м. Києва.

01 липня 2021р. справа надійшла до Шевченківського районного суду м. Києва.

Ухвалою від 07 липня 2021р. відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28 червня 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позов, яким відповідач проти позову заперечував, зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Зазначає, що постанова, яка оскаржується позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідає вимогам чинним нормативно-правовим актам та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП. Дії відповідача під час її формування є законними та такими, що відповідають вимогам ст. 19 Конституції України.

У відзиві на позов відповідач заперечив і щодо поновлення пропущеного строку на подання вказаного позову, зазначивши, що позивачка була присутня при складанні оскаржуваного протоколу.

25 липня 2022р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, яким позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд вважає за можливе поновити позивачу строк на подання цього адміністративного позову, оскільки він був пропущений з поважних причин, адже у оскаржуваній постанові від 20 листопада 2020р. серії АА №248870 відсутні відомості про вручення позивачу її копії.

Судом встановлено, що 20 листопада 2020р.оперуповноваженим ГУНП в м. Києві Вінніченком В.С. складено постанову про адміністративне правопорушення за те, що ОСОБА_1 займалась проституцією за адресою АДРЕСА_2 , а саме - надавала сексуальні послуги за грошову винагороду та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Частиною 1 ст. 181-1 КУпАП встановлена відповідальність за заняття проституцією, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проте статтею 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не вказано, які саме дії слід розуміти під заняттям проституцією.

Проаналізувавши наведені вище норми, суд дійшов висновку, що діяльність, яка визначена як проституція, характеризується такими основними ознаками: діяльність сексуального характеру, та винагороду чи іншу форму відшкодування за зайняття такою діяльністю.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.181-1 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадської моралі, під якою необхідно розуміти систему поглядів та уявлень, норм та оцінок, що регулюють поведінку людей.

Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення полягає у здійсненні статевих контактів за матеріальну винагороду. Проституція - це рід занять, що виражається у систематичному вступі жінок і чоловіків у безладні статеві стосунки за винагороду або будь-яку іншу форму відшкодування.

Отже, в постанові про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.181-1 КУпАП, обов`язково повинно бути посилання на систематичний вступ жінок і чоловіків у безладні статеві стосунки за винагороду, визначену в конкретній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові взагалі не зазначені відомості про систематичність дій та не вказано розмір винагороди, яку отримала ОСОБА_1 від діяльності саме сексуального характеру.

Такої інформації не надано відповідачем і до суду разом з відзивом на позов та протягом усього розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Положеннями ч.1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Всупереч вимогам закону, оскаржувана постанова не містить відомостей чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення тощо. Орган, який виніс постанову, взагалі не вирішував питання щодо винуватості вказаної особи та вирішив питання лише про накладення на неї адміністративного стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Крім того, ЄСПЛ у п. 36 по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01 липня 2003р. зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів про відповідність постанови про накладення адміністративного стягнення обставинам справи та на підтвердження вини позивача.

Відповідно до ч. 6 ст.77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Пояснення свідків, інших осіб, які б підтвердили викладені в постанові від 20 листопада 2020р.обставини, також відсутні.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181 КУпАП є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, позов ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в м. Києві на користь позивача судові витрати в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 161, 241-246, 247, 250, 286 КАС України; ст.ст. 181-1, 251, 280, 283 КУпАП,

в и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання вказаного адміністративного позову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, 15) скасування постанови; закриття провадження - задовольнити.

Постанову серії АА №248870 від 20 листопада 2020р.про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 / чотириста двадцять/ грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: