Справа № 320/17047/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Київського окружного адміністративного суд від 22 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, яким просив:

- визнати протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, поданої гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26 листопада 2021 року;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства у гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та видати паспорт громадянина України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Крім того, апелянт стверджує, що позивачем протягом двох років з моменту прийняття до громадянства України не вчинялись заходи щодо виконання взятого на себе зобов`язання щодо виходу з громадянства Сирійської Арабської Республіки з наданням відповідних документів, що підтверджують факт такого виходу. Крім того, активні дії спрямовані на фактичне виконання взятого на себе зобов`язання почали вчинятися позивачем лише у листопаді 2021 року, в матеріалах справ відсутні докази, які свідчать про зацікавленість позивача щодо виходу з громадянства Сирійської Арабської Республіки.

Додатково зазначив, що судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що невиконання взятого позивачем обов`язку підтвердити факт припинення іноземного громадянства унеможливлює завершення процедури набуття громадянства України документування паспортом громадянина України.

Також апелянт зазначив, що довідка посольства Сирійської Арабської Республіки від 27 березня 2018 року №Д/40 отримана передчасно та не легалізована в установленому порядку.

Апелянтом також подано додаткові пояснення, згідно з якими позивач 01 березня 2022 року незаконно та безпідставно виїхав з території України до Польщі з використанням закордонного паспорту громадянина Сирійської Арабської республіки та 06 квітня 2023 року в`їхав на територію України за новим закордонним паспортом який оформив в країні громадянської належності, що свідчить про свідоме порушення позивачем п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України".

Представник позивача подав до суду відзив, відповідно до якого просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної інстанції не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того, позивачем належними доказами підтверджено обґрунтованість подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно з довідкою посольства Сирійської Арабської республіки в Києві від 27 березня 2018 року №Д/40 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер паспорту № НОМЕР_1 особисто подав заяву про вихід із сирійського громадянства 21 березня 2016 року.

Указом Президента України від 20 грудня 2019 року №939/2019 ОСОБА_1 прийнято до громадянства України на підставі ст. 9 Закону України "Про громадянство України".

20 січня 2020 року Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області видано позивачу Довідку №15 про реєстрацію особи громадянином України, відповідно до якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Дамас Субурб Сирійської Арабсткої Республіки згідно з Указом Президента України від 20 грудня 2019 року №929/2019 набув громадянства України на підставі ст. 9 Закону України "Про громадянство України" та є громадянином України з 20 грудня 2019 року. Дана довідка видана до паспортного документа № НОМЕР_1 , виданого 06 березня 2017 року, Посольство - Київ і є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України: тимчасового посвідчення громадянина України.

31 січня 2020 року позивач отримав тимчасове посвідчення громадянина України серія НОМЕР_2 , дійсне до 20 грудня 2021 року.

Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області листом від 23 листопада 2020 року №20/1801/2/5899-20 на звернення позивача 30 жовтня 2020 року щодо оформлення паспорта громадянина України відмовило у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з ненаданням документу про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки виданого уповноваженим органом цієї держави або документу, що підтверджує наявність незалежної від нього причини неотримання документа про припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки. Крім того зазначено, що вирішення питання щодо оформлення паспорта громадянина України можливо лише за умови виконання поданого позивачем зобов`язання припинити громадянство Сирійської Арабської Республіки. Подання позивачем декларації про відмову від іноземного громадянства буде можлива лише у разі звернення до Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області та надання документа про те, що позивач звертався до уповноваженого органу Сирійської Арабської Республіки із заявою про вихід із сирійського громадянства.

20 серпня 2021 року позивач повторно звернувся до Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області з заявою про видачу паспорта громадянина України до якої долучив зокрема довідку від 10 грудня 2020 року №14177, відповідно до якої батьки позивача, які знаходяться в Сирії, звернулись до Міністерства внутрішніх справ Сирійської Арабської Республіки з проханням отримання згоди про вихід їх сина ОСОБА_1 із сирійського громадянства.

Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області листом від 20 вересня 2021 року №1801.2-6022/1801.2.1-21 відмовив у задоволенні заяви від 20 серпня 2021 року та прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки для її подання необхідно особисто звертатись до уповноваженого органу Сирійської Арабської Республіки з заявою про вихід із сирійського громадянства.

12 листопада 2021 року позивач звернувся до Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області з заявою про припинення іноземного громадянства та видачу паспорта громадянина України з урахуванням довідки посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні (м. Київ) від 27 березня 2018 року №Д/40.

Крім того, 26 листопада 2021 року позивач перебуваючи на особистому прийомі в Управлінні Державної міграційної служби України в Житомирській області подав заяву про припинення іноземного громадянства, до якої додав декларацію про відмову від іноземного громадянства, довідку від 27 березня 2018 року №Д/40 та Довідку про громадянство від 10 грудня 2020 року, як підтвердження незалежних від позивача обставин, які унеможливлюють ординарний процес виходу з громадянства Сирійської Арабської Республіки.

Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, за результатом розгляду заяв позивача від 12 листопада 2021 року та 26 листопада 2021 року, листом від 01 грудня 2021 року №М-149/6/1801-21/1801.2/7591-21 відмовило у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки надана ним довідка від 27 березня 2018 року №Д/40 в установленому порядку на території України не легалізована.

Вважаючи дій відповідача щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та у видачі йому паспорта громадянина України, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та не враховано довідку від 27 березня 2018 року №Д/40, що видана Посольством Сирійської Арабської Республіки в Києві, за підписом Першого Секретаря Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні Д-р ОСОБА_4 .

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року №2235-III.

Статтею 2 Закону України "Про громадянство України" визначено, що законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків без громадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про громадянство України" умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців);

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. Ця умова не поширюється на іноземців чи осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянином України понад два роки і на іноземців чи осіб без громадянства, які перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті;

4) отримання дозволу на імміграцію;

5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі);

6) наявність законних джерел існування. Ця умова не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні.

Відповідно до ч. 5 п. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України" іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про громадянство України" передбачено, що зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Отже особа, яка набула громадянство України, зобов`язана протягом двох років подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав або, у випадку неможливості надання такого документу з незалежних від них причин, декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).

Згідно з п. 119 Порядку №215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Як встановлено судом 21 березня 2016 року позивач подав заяву про вихід з громадянства Сирійської Арабської Республіки, що підтверджується довідкою від 27 березня 2018 року №Д/40, виданою Посольством Сирійської Арабської Республіки в Києві, за підписом Першого Секретаря Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні Д-р Іссам Аль Шагін, в якій вказано, що Посольство Сирійської Арабської Республіки в Україні засвідчує, що сирійський громадянин ОСОБА_1 (місце народження: Сирія, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер паспорту: № НОМЕР_1 ) особисто подав заяву про вихід із сирійського громадянства 21 березня 2016 року.

Також позивачем 18 квітня 2018 року подано до Баранівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Житомирській області зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України та подати документ про припинення громадянства, а у разі неотримання з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт громадянина Сирії до уповноваженого органу цієї держави.

Указом Президента України від 20 грудня 2019 року №939/2019 позивача прийнято до громадянства України на підставі ст. 9 Закону України "Про громадянство України".

31 січня 2020 року отримав тимчасове посвідчення громадянина України серія НОМЕР_2 , дійсне до 20 грудня 2021 року.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що фактично позивачем протягом 2-х років з моменту прийняття до громадянства України не вчинялись заходи щодо виконання взятого на себе обов`язку щодо виходу з громадянства Сирійської Арабської Республіки з наданням відповідних документів, що підтверджують факт такого виходу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви на прохання позивача було сформовано довідку про громадянство від 10 грудня 2020 року №14177, з якої слідує, що батьки позивача, які знаходяться в Сирії, звернулись до Міністерства внутрішніх справ Сирійської Арабської Республіки щодо отримання згоди про вихід їх сина ОСОБА_1 із сирійського громадянства. Вказані дії вчиненні з метою активізації процесу розгляду заяви про вихід із громадянства Сирії поданої позивачем 21 березня 2016 року.

12 листопада 2021 року позивачем подано прохання до Почесного консула Сирійської Арабської Республіки в Україні про надання інформації щодо припинення громадянства та розгляду заяви від 21 березня 2016 року та звернення про надання роз`яснень щодо припинення громадянства до Державної міграційної служби України у якому позивач просив вказати, чи є достатньою підставою для подання декларації про відмову довідка від 27 березня 2018 року №Д/40.

В матеріалах справи відповідь Почесного консула Сирійської Арабської Республіки в Україні на звернення позивача від 12 листопада 2021 року відсутня.

Згідно з листом від 24 листопада 2021 року №М-9058-21/6.4/4341-21 Державна міграційна служба України на звернення позивача від 12 листопада 2021 року повідомила про те, що вирішення питання подання декларації про відмову від іноземного громадянства буде можливим лише у разі надання документа про те, що він особисто звертався до уповноваженої органу Сирійської Арабської Республіки із заявою про вихід із сирійського громадянства.

Також судом встановлено, що 12 листопада 2021 року позивач звернувся до Посольства Сирійської Арабської Республіки в Республіці Білорусь (у зв`язку з припиненням місії Посольства на території України) з проханням щодо надання інформації про процедуру виходу з сирійського громадянства.

01 грудня 2021 року позивач на офіційну електронну пошту Державної міграційної служби України направив повторне звернення щодо надання інформації в контексті достатності наявних документів, а саме довідки від 27 березня 2018 року №Д/40. Відповідь за результатами розгляду вказаного звернення в матеріалах справи відсутня.

06 грудня 2021 року позивачем повторно направлено заяву про вихід із іноземного громадянства Почесному консулу Сирійської Арабської Республіки в Україні.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивачем протягом 2-х років з моменту прийняття до громадянства України не вчинялись заходи щодо виконання взятого на себе обов`язку щодо виходу з громадянства Сирійської Арабської Республіки з наданням відповідних документів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем вживались залежні від нього дії щодо припинення громадянства Сирійської Арабської Республіки, проте не було досягнуто позитивних результатів з незалежних від нього причин.

У Рекомендаціях УВКБ ООН з питання міжнародного захисту стосовно осіб, які залишають Сирійську Арабську Республіку (Редакція IV, листопад 2015 року), зазначено, що після видання УВКБ ООН у жовтні 2014 року "Рекомендацій з питання міжнародного захисту щодо осіб, які покидають Сирійську Арабську Республіку (Редакція III)" ситуація в Сирії щодо безпеки, дотримання прав людини, переміщення і гуманітарних потреб продовжує погіршуватися, сторони конфлікту вчиняють військові злочини та грубі порушення прав людини, в тому числі деякі рівнозначні злочинам проти людяності, ігнорують особливий режим захисту, наданий лікарням, школам, медичному персоналу, працівникам гуманітарних організацій, тощо.

У Рекомендаціях УВКБ ООН від листопада 2015 року зазначено, що майже всі райони країни охоплені насильством, що розгортається між різними учасниками конфліктів, які частково взаємно накладаються один на одного. Країна сильно роздроблена, оскільки сторони конфлікту, в тому числі Збройні Сили Сирії, угруповання "Ісламська держава Іраку і аль-Шама", антиурядові збройні групи і курдські сили ("Загони народної самооборони", ЗНС), здійснюють контроль над різними регіонами країни, вчиняючи на них свій вплив. Оскільки міжнародні зусилля щодо припинення конфлікту в Сирії результатів досі не принесли, його активне продовження тягне за собою руйнівні наслідки для сирійського населення, в тому числі, зростання кількості жертв серед цивільного населення, масштабне переміщення людей всередині країни та за її межі, а також безпрецедентну за масштабами гуманітарну кризу. Кількість осіб, загиблих у результаті конфлікту оцінюється від 145 до більш ніж 250 тисяч осіб. Найбільша кількість документально зафіксованих жертв було зареєстровано в провінції Риф Дамаск; далі за кількістю жертв йдуть провінції Алеппо, Хомс, Ідліб, Дера та Хама.

Як вірно зазначено судом першої інстанції позивач позбавлений змоги вжити дій щодо припинення свого іноземного громадянства безпосередньо в Сирії. Крім того згідно з інформацією на офіційному сайті Міністерства закордонних справ України (https://mfa.gov.ua/news/zayava-mzs-ukrayini-shchodo-rozrivu-diplomatichnih-vidnosin-iz-sirijskoyu-arabskoyu-respublikoyu) українська сторона закрила посольство в України в Дамаску в 2016 році та в 2018 році наказала закрити посольство Сирії в Києві.

Щодо доводів апелянта про те, що довідка від 27 березня 2018 року №Д/40, що видана Посольством Сирійської Арабської Республіки в Києві не має юридичних наслідків для позивача, оскільки останній не звернувся з клопотанням про прийняття його до громадянства України колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Отже положення ст. 9 Закону України "Про громадянство України" на час прийняття позивача до громадянства України не визначала право останнього на подання заяви про вихід з іноземного громадянства з необхідністю подання клопотанням про прийняття до громадянства України.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що довідка посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні від 27 березня 2018 року №Д/40 не легалізована в установленому законом порядку.

Порядок консульської легалізації офіційних документів установлюється Віденською конвенцією "Про консульські зносини" 1963 року, міжнародними договорами та чинним законодавством України, а також Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 квітня 2002 року № 113 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.2 Інструкції Консульська легалізація здійснюється уповноваженим працівником Департаменту консульської служби МЗС України, Представництв МЗС на території України або консульською посадовою особою закордонної дипломатичної установи України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України з метою проведення консульської легалізації довідки від 27 березня 2018 року №Д/40, а саме 19 листопада 2021 року заповнив заяву, сплатив збір за консульську легалізацію та направив довідку на легалізацію за реквізитами, що вказані на офіційному веб-сайті.

Згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 06 грудня 2021 року №54/21 легалізація виданих Посольством Сирійської Арабської Республіки в Україні документів не здійснюється, оскільки відсутня можливість перевірити їх дійсність. МЗС України не володіє інформацією щодо місця зберігання документів, що належали згаданому дипломатичному представництву.

Згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 06 грудня 2021 року №55/21 перевіркою обліку поданих на легалізацію документів встановлено, що документи громадянина Мзхер Монафа отримано Департаментом консульської служби 21 листопада 2021 року, через відсутність можливості перевірити дійсність даного документа його повернуто заявнику.

Отже позивачем вчинено необхідні дії для з метою проведення консульської легалізації довідки від 27 березня 2018 року №Д/40 водночас, як встановлено судом, Міністерством закордонних справ України консульська легалізація документів, виданих Посольством Сирійської Арабської Республіки не здійснюється, що не враховано відповідачем.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 12 Консульською конвенцією між Україною та Сирійською Арабською Республікою, що ратифікована Законом України від 01 червня 2011 року №3450-VI документи, складені, легалізовані або засвідчені консульською посадовою особою, мають таку саму юридичну та доказову силу, як і документи видані, легалізовані або засвідчені компетентними органами держави перебування, за умови, що вони не суперечать нормативно-правовим актам держави перебування.

Враховуючи те, що судом встановлено факт звернення позивача до уповноважених органів із письмовим клопотанням про вихід із громадянства Сирійською Арабською Республікою у зв`язку із набуттям громадянства України та те, що сплив строк розгляду такого клопотання і позивачем не отримано документа про припинення сирійського громадянства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивача були законні підстави для подачі відповідачу декларації про відмову від іноземного громадянства.

Враховуючи вищевикладене відповідачем протиправно відмовлено позивачу в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства та не враховано довідку Посольства Сирійської Арабської Республіки в Києві від 27 березня 2018 року №Д/40, видану за підписом Першого Секретаря Посольства Сирійської Арабської Республіки в Україні Д-р ОСОБА_4 .

Також апелянт в обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позових вимог зазначив, що позивач 01 березня 2022 року незаконно та безпідставно виїхав з території України до Польщі з використанням закордонного паспорту громадянина Сирійської Арабської республіки та 06 квітня 2023 року в`їхав на територію України за новим закордонним паспортом який оформив в країні громадянської належності, що свідчить про свідоме порушення позивачем п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України".

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору у даній справі є дії відповідача щодо відмови у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства від 26 листопада 2021 року, водночас підстави та законність перетину позивачем державного кордону України 01 березня 2022 року та 06 квітня 2023 року не є предметом даної справи та не впливають на спірні правовідносини.

Стосовно наявності підстав для зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 та видати йому паспорт громадянина України, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, відповідно до п. 119 Порядку №215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано всіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення всіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що зобов`язання в судовому порядку видати позивачу паспорт громадянина України враховуючи не вирішене питання щодо припинення позивачем громадянства Сирійської арабської республіки порушує принцип невтручання у діяльність державних органів.

Водночас, враховуючи що відповідачем відмовлено позивачу у прийнятті декларації про відмову від громадянства Сирійської Арабської Республіки, що визнано судом протиправним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для зобов`язання відповідача прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства позивача.

Разом з тим, колегія суддів вважає вимогу позивача про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській видати йому паспорт громадянина України передчасною та такою що не підлягає задоволенню, оскільки зобов`язання відповідача прийняти декларацію останнього про відмову від іноземного громадянства є підставою для видачі замість тимчасового посвідчення громадянина України паспорту громадянина України (паспорту громадянина України для виїзду за кордон).

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суд від 22 лютого 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області видати Мзхер Монафу паспорт громадянина України.

Прийняти у вказаній частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області видати Мзхер Монафу паспорт громадянина України.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку