Справа № 440/4578/23
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4578/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Решетника В.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Милованова Р.В.,

представника відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Сиромятнікова В.В.,

представника відповідача Національної поліції України - Сиромятнікова В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Національної поліції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Національної поліції України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме просить:

- визнати незаконними дії ГУ НП в Полтавській області щодо направлення подання до Національної поліції України відносно ОСОБА_1 для позбавлення спеціального звання "капітан поліції";

- визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України №1281 о/с від 31 жовтня 2019 року в частині позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання "капітана поліції";

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 жовтня 2019 року по 14 лютого 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01 серпня 2002 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 11 жовтня 2019 року проходив службу в Національній поліції України. Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 11 жовтня 2019 року №517о/с позивача звільнено зі служби за пунктом 10 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Вважаючи наказ про звільнення незаконним, оскаржив його до Полтавського окружного адміністративного суду. Рішенням суду у справі №440/279/20 від 18.03.2020 відмовлено в задоволенні позову, в обґрунтування вказано, що на час прийняття рішення відповідачем про звільнення, набрали законної сили судові рішення, якими визнано його винним в скоєнні кримінального правопорушення. Однак, рішення які стали підставою для звільнення позивача, скасовані як незаконні. Також зазначає, що 08 грудня 2020 року Головне управління Національної поліції в Полтавській області повідомило позивача, що його позбавлено спеціального звання «капітан поліції» на підставі наказу Національної поліції України від 31 жовтня 2019 року №1281 о/с, який був виданий на виконання вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2018 року, ухвали Полтавського апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі №537/2068/16-к, які на даний час скасовані. Позивач зазначає, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року в справі 440/279/20 наказ про звільнення з Національної поліції ОСОБА_1 було скасовано та поновлено в органах поліції, проте не скасований наказ Національної поліції від 31.10.2019 №1281/о/с в частині позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання «капітан поліції». Як зазначає позивач, вказаний наказ перешкоджає йому виконувати свої функціональні обов`язки належним чином, отримувати відповідне грошове забезпечення, так як складовою грошового забезпечення є і надбавка за спеціальне звання. Також зазначає, що згідно статті 94 Закону України «Про національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання, таким чином для відновлення його порушеного права на належне грошове забезпечення є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 11.10.2019 по 14.02.2023.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків / а.с.37/.

05 травня 2023 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій ОСОБА_1 просить поновити строк на звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року позивачу поновлено строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/4578/23, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 07 червня 2023 року / а.с.44/.

07 червня 2023 року у підготовчому засіданні оголошено перерву у судовому засіданні, для надання відзиву на позов, до 21 червня 2023 року / а.с.74/.

12 червня 2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Національної поліції в Полтавській області, у якому представник відповідача просила позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, в обґрунтування зазначає, що станом на дату звільнення, а саме 11.01.2019, вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №537/2068/16-к, залишений без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 набрав законної сили, таким чином 11.10.2019 ГУНП в Полтавській області мало законні підстави для звільнення позивача за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», також представник позивача наголошує, що виплата працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, відповідно до статті 235 КЗпП України може проводитися за період не більш як за один рік / а.с.79 - 83/.

16 червня 2023 року від Національної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскаржуваний наказ був виданий на виконання вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018, ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019, винесених у справі №537/2068/16-к та подання Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.10.2019. Станом на 31.05.2023 до Національної поліції України ухвала Полтавського апеляційного суду від 22.11.2021 у справі №537/2068/16-к, якою скасовано вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у вказаній кримінальній справі не надходила, Головне управління Національної поліції в Полтавській області, у період з 10.11.2020 по теперішній час питання про перегляд наказу НПУ від 31.10.2019 №1281 о/с також не ініціювало, у зв`язку з тим, що в даний територіальний орган поліції належним чином завірена копію ухвали Полтавського апеляційного суду від 22.11.2021 у справі №537/2068/16-к не надходила. З огляду на наведене, НПУ не порушувало прав позивача / а.с.136-142/.

20 червня 2023 року по суду надійшла відповідь на відзиви, в яких позивач наполягає на задоволенні позову та звертає увагу суду, що на протиправні дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо направлення до Національної поліції подання щодо позбавлення спеціального звання на виконання вироку суду. Оскільки цим вироком, його звільнено від відбування основного і додаткового покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а тому позбавлення спеціального звання не могло бути як виконання додаткового покарання, так як від його відбування позивача було звільнено згідно вироку / а.с.171 - 174/.

21 червня 2023 року у підготовчому судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції про залишення позову без розгляду в частині вимоги про стягнення середнього заробітку та відмовлено у задоволенні клопотання представника Національної поліції України про закриття провадження в частині позовних вимог заявлених до Національної поліції України / а.с.178 - 188/. Разом з цим протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 19 липня 2023 року.

19 липня 2023 року у судовому засіданні позивач та представник позивача просили задовольнити позов, представник відповідачів просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 з 01 серпня 2002 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 11 жовтня 2019 року проходив службу в Національній поліції України.

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки. На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_1 позбавлено спеціального звання капітан поліції. У відповідності до ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання на підставі ст.49 КК України із закінченням строків давності.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі №537/2068/16-к вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 залишено без змін.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 11.10.2019 №517 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліції» ( у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення). Підстава звільнення: вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №537/2068/16-к, ухвала Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі №537/2068/16-к, подання Кобеляцького ВП від 11.10.2019.

Наказом Національної поліції від 31.10.2019 №1281 о/с позивача позбавлено спеціального звання «капітан поліції». Підстава: вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №537/2068/16-к, ухвала Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі №537/2068/16-к, подання Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21 жовтня 2019 року / а.с.13/.

Не погодившись з наказом про звільнення з поліції ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про поновлення на службі, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 у справі №440/279/20, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування зазначено, що на час прийняття рішення відповідачем про звільнення зі служби, набрали законної сили судові рішення, якими визнано ОСОБА_1 винуватим в скоєнні кримінального правопорушення.

В подальшому, 10.11.2020 скасовано ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 справу №537/2068/16-к направлено на новий апеляційний розгляд, за результатами розгляду ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.11.2021 від 22.11.2021 у справі №537/2068/16-к скасовано вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018, який був підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

У зв`язку з чим, 12.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення від 18.03.2020 за нововиявленими обставинами, посилаючись на скасування вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №537/2068/16-к.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №440/279/20 заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення задоволено, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.03.2020 скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Полтавській області від 11.10.2019 №517 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліції» ( у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення). Поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 12 жовтня 2019 року /а.с.28 - 33/.

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 14.02.2023 №81 о/с ОСОБА_1 поновлено на службі в в Національній поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 12 жовтня 2019 року. Скасовано наказ ГУНП в Полтавській області від 11.10.2019 №517 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліції» ( у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення) / а.с.10/.

Позивач звернувся до Національної поліції України з вимогою скасувати наказ від 31.10.2019 №1281 о/с, яким його позбавлено спеціального звання «капітан поліції».

У відповідь на звернення Національною поліцією позивачу надано відповідь від 24.03.2023 №К-165/12/1/3/03-2023, якою повідомлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 він поновлений на службі в поліції без спеціального звання і вимоги щодо скасування наказу про позбавлення спе5цівального звання постанова не містить, також на теперішній час остаточного рішення за кримінальною справою, за розглядом якої його було позбавлено спеціального звання не прийнято, підстави для скасування наказу Національною поліцією від 31.10.2019 №1281 о/с про позбавлення спеціального звання «капітан поліції» відсутні.

Не погоджуючись з відмовою Національної поліції України у скасуванні наказу від 31.10.2019 №1281 о/с про позбавлення спеціального звання «капітан поліції», а також вважаючи, що для відновлення його порушеного права на належне грошове забезпечення є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 11.10.2019 по 14.02.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши матеріали справи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про Національну поліцію поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою та другою статті 19 Закону України Про Національну поліцію у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Як встановлено судом позивача звільнено зі служби в поліції згідно з п. 10 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі № 537/2068/16-к, ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі № 537/2068/16-к та подання Кобеляцького ВП від 11.10.2019.

Верховний Суд прийняв ухвалу від 10.11.2020 року, якою скасував ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019, у т.ч. щодо позивача, і направив справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.11.2021 року скасовано вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018, у т.ч. щодо позивача, та призначено новий розгляд кримінальної справи в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №440/279/20. Прийнято нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Полтавській області від 11.10.2019 №517 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліції» ( у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення). Поновлено ОСОБА_1 на службі в Національній поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 12 жовтня 2019 року.

В обгрунтування, прийнятого судового рішення апеляційний суд послався на те, що «єдиною підставою звільнення позивача зі служби за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» слугував факт навності рішення суду щодо притягнення його до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що набрало законної сили, то враховуючи відсутність на даний час вказаної підстави, оскаржуваний наказ про звільнення підлягає скасуванню.

Згідно ч.1 ст. 235 КЗП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно абз. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Верховний Суд України у постанові від 28.10.2014 року у справі №21-484а14 сформулював правову позицію, за якою встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.08.2018 по справі № 826/16311/16, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Враховуючи встановлений судом факт незаконного звільнення позивача з посади, колегія суддів вважає, що позивач підлягає поновленню на попередньо займану посаду».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №440/279/20, визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Полтавській області від 11.10.2019 №517 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за п.10 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліції» ( у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення), поновлено його на службі в Національній поліції з 12 жовтня 2019 року, проте для відновлення прав позивача, залишилося не вирішеним питання щодо скасування наказу Національної поліції від 31.10.2019 №1281 о/с, яким позивача позбавлено спеціального звання «капітан поліції», що перешкоджає позивачу виконувати свої службові обов`язки на посаді на якій він поновлений, а також зважаючи, що при винесенні рішення щодо поновлення на попередній посаді, не вирішено питання про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов наступних висновків.

Як зазначалося раніше, як на підставу звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та і позбавлення спеціального звання «капітан поліції» слугувало рішення суду щодо притягнення позивача до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що набрало законної сили (вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №537/2068/16-к, ухвала Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі № 537/2068/16-к), які в послідуючому були скасовані.

Таким чином правова підстава звільнення позивача зі служби та позбавлення його спеціального звання «капітан поліції» відсутня.

З огляду на наведене, наказ Національної поліції України №1281 о/с від 31 жовтня 2019 року в частині позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання "капітана поліції" підлягає скасуванню.

Разом з цим, суд зазначає, що на момент звільнення позивача зі служби та видання Національною поліцією наказу №1281 о/с від 31 жовтня 2019 року про позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання «капітан поліції», на підставі вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 у справі №537/2068/16-к та ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 у справі № 537/2068/16-к, ці судові рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення кримінального правопорушення, набрали законної сили, скасовані не були, отже, на момент видання наказу про позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання «капітан поліції» відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Щодо вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частинами 1 та 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Зважаючи, що при винесенні судового рішення питання про стягнення середнього заробітку не вирішено, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 11 жовтня 2019 року по 14.02.2023 року.

Тому вимога про стягнення середнього заробітку підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна,83, м. Полтава, 36000), Національної поліції України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця,10, 01601) про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Скасувати наказ Національної поліції України №1281 о/с від 31 жовтня 2019 року в частині позбавлення ОСОБА_1 спеціального звання "капітана поліції".

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 жовтня 2019 року по 14 лютого 2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 28 липня 2023 року.

Суддя С.С. Бойко