Справа № 440/9289/22
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 р.Справа № 440/9289/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 24.04.23 року по справі № 440/9289/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017"

до Головного управління ДПС у Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.05.2022 №1.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про безпідставність висновку Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо здійснення позивачем роздрібної торгівлі пальним на АЗС №60 за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11 без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. З метою набуття права на здійснення роздрібної торгівлі пальним, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 №314, ТОВ "Надежда Ритейл 2017" подало через центр надання адміністративних послуг Декларацію вих.№83/60 від 30.03.2022 про провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним по об`єкту - АЗС № 60, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11. Крім того, позивачем сплачена відповідна плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним АЗС №60 Тернопільський район, с. Великі Гаї. Управлінням надання адміністративних послуг Полтавської міської ради (ЦНАП) Декларація направлена до Мінекономіки відповідно до листа ЦНАП від 15.04.2022 №01- 14-01-23/192. З урахуванням наведеного, позивач наполягає, що на момент проведення перевірки - 31.03.2022, ТОВ "Надежда Ритейл 2017" набуло право здійснення роздрібної торгівлі пальним на підставі поданої Декларації вих.№83/60 від 30.03.2022, відтак висновок відповідача про провадження господарської діяльності ТОВ "Надежда Ритейл 2017" без необхідної ліцензії є помилковим.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 19.05.2022 №1.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 3750,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем ГУ ДПС у Тернопільській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в ході проведення перевірки господарської одиниці АЗС №60 за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна,11 встановлено факт реалізації газу скрапленого в кількості 19,23 л на суму 499,79 грн без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Відповідач зазначив про відсутність декларації вих.№83/60 від 30.03.2022 про провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним по об`єкту - АЗС № 60, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11, так як остання від позивача в порядку, передбаченому Постановою КМУ від 17.01.2018 №55 "Деякі питання документування управлінської діяльності" не приймалась. Також зазначив, що Міністерством економіки не повідомлено про те, що ТОВ "Надежда Ритейл 2017" () набуло права на провадження господарської діяльності на підставі декларації, види господарської діяльності, які ними проводилися, та їх місцезнаходження, шляхом перенаправлення отриманих декларацій. Також зазначає, сума судових витрат на правничу допомогу, стягнена судом першої інстанції, не є співмірною з обсягом наданих послуг

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшоа до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу "Про проведення фактичної перевірки" від 31.03.2022 №564-п відповідач провів фактичну перевірку ТОВ "Надежда Ритейл 2017" на АЗС за адресою: Тернопільський район, с. Великі Гаї, вул. Об`їзна, 11, за результатами якої, зокрема, встановлений факт здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме: 31.03.2022 в 10:27 год. реалізовано газ скраплений в кількості 19,23 л. на суму 499,79 грн. по ціні 25,99 грн. за літр, службовий чек від 31.03.2022 №3100.

Відповідач дійшов висновку про порушення вимоги ч. 21 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Згідно абзацу 10 ч. 2 ст. 17 Закону №481 відповідачем застосована штрафна фінансова санкція 250000,00 грн, прийняте податкове повідомлення-рішення від 19.05.2022 №1.

Позивач не погодився із вказаним податковим повідомленням-рішення та оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з необхідності визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 19.05.2022 №1 та стягнуто на користь ТОВ "Надежда Ритейл 2017" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Тернопільській області витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн, витрат зі сплати судового збору в сумі 3750,00 грн.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що в частині стягнення витрат на правничу допомогу рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI.

Згідно з п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Так, відповідно до положень пункту 69.2 ст.29 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:

- камеральних перевірок декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, показники яких сформовані на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або митних декларацій, за виключенням товарів (продукції), визначених підпунктами 215.3.1, 215.3.2, 215.3.2-1 та 215.3.3-1 пункту 215.3 статті 215 Кодексу.

Така камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена протягом 90 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання; фактичних перевірок.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок, передбачених цим підпунктом, до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у такому випадку не застосовуються, у тому числі положення підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу.

Право проведення перевірок передбачене пунктом 20.1.4 ст.20 ПК України, за яким контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

За змістом пункту 75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пункт 80.2.5 пункту 80.2 ст.80 ПК України встановлює, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем проведено фактичну перевірку ТОВ "Надежда Ритейл 2017" на АЗС за адресою: Тернопільський район, с. Великі Гаї, вул. Об`їзна, 11, з питань наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, дотримання встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюються вимогами Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", Закону України від 6 липня 1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінет Міністрів України постановою від 18.03.2022 №314 "Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану" установив, що у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання на підставі подання до Міністерства економіки, а суб`єктами господарювання, що здійснюють охоронну діяльність, - до Міністерства внутрішніх справ, декларації про провадження господарської діяльності (далі - декларація), що містить відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг), крім видів господарської діяльності за переліком згідно з додатком 2.

Декларація може бути подана за вибором суб`єкта господарювання незалежно від задекларованого (зареєстрованого) місцезнаходження (місця проживання), місця провадження господарської діяльності або місцезнаходження відповідного об`єкта:

- в електронній формі - через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, зокрема засобами мобільного додатку Порталу Дія (Дія);

- у паперовій формі - через центр надання адміністративних послуг, подана особисто суб`єктом господарювання або уповноваженою особою, надіслана поштою.

Суб`єкти господарювання, які набули право на провадження господарської діяльності на підставі декларації, у разі відсутності відповідних дозвільних документів (документи дозвільного характеру, ліцензії та/або інші результати надання публічних послуг), невідкладно, але не пізніше одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану звертаються до відповідних органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг і отримують відповідні дозвільні документи в порядку, строки та на умовах, передбачених законодавством, без зупинення (припинення) їх діяльності.

На період воєнного стану зупиняється перебіг строків звернення за отриманням публічних послуг, визначених законодавством. З дня припинення чи скасування воєнного стану перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням часу, що минув до їх зупинення.

Строки дії діючих строкових ліцензій та документів дозвільного характеру автоматично продовжуються на період воєнного стану.

Міністерству економіки у період воєнного стану, а також протягом одного тижня з дня припинення чи скасування воєнного стану щодня повідомляти відповідним органам ліцензування, дозвільним органам та суб`єктам надання публічних (електронних публічних) послуг інформацію про суб`єктів господарювання, які набули право на провадження господарської діяльності на підставі декларації, види господарської діяльності, які ними провадяться, та їх місцезнаходження, шляхом перенаправлення отриманих декларацій (частина перша п`ята Постанови КМУ від 18.03.2022 №314).

Відповідач зазначає, що в ході проведення фактичної перевірки 31.03.2022 встановлений факт роздрібної торгівлі пальним ТОВ "Надежда Ритейл" без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

В обґрунтування такого висновку відповідач вказав про неповідомлення, всупереч положенням частини другої Постанови КМУ №314, Міністерством економіки, у період воєнного стану, органу ліцензування про набуття позивачем права роздрібної торгівлі пальним за відповідною ліцензією.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем через центр надання адміністративних послуг Полтавської міської ради подано Декларацію №60 від 30.03.2022 (подана 31.03.2022 нарочно) про провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним по об`єкту - АЗС № 60, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11, на копії вказаної декларації міститься відмітка про її отримання 31.03.2022 року Пономаренко Л.

Також, ТОВ "Надежда Ритейл 2017" здійснена оплата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на АЗС № 60, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11.

Щодо доводів відповідача про обов`язок неухильного дотримання центром надання адміністративних Управління надання адміністративних послуг Полтавської міської ради положень Постанови КМУ від 17.01.2018 №55 "Деякі питання документування управлінської діяльності" в частині п.148 розділу ІІІ щодо прийняття усіх документів, що надходять до установи, централізованою службою діловодства, колегія суддів зазначає, що станом на 31.03.2022 Управлінням адміністративних послуг Полтавської міської ради Декларація №60 від 30.03.2022 року (подана 31.03.2022 нарочно) про провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним по об`єкту - АЗС №60, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11 прийнята і на копії вказаної декларації міститься відмітка про її отримання 31.03.2022 року ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання положень Постанови КМУ від 18.03.2022 №314 позивачем особисто через центр надання адміністративних послуг подана декларація про провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до вимог абзацу 3 підпункту 2 пункту 1 Постанови КМУ від 18.03.2022 №314 Управлінням адміністративних послуг Полтавської міської ради оригінал Декларації №60 від 30.03.2022 направлений за належністю до Міністерства економіки України, про що також 15.04.2022 повідомлене ТОВ "Надежда Ритейл 2017".

Тобто, позивачем в повному обсязі дотримані положення Постанови КМУ від 18.03.2022 №314, декларація про провадження роздрібної торгівлі пальним на АЗС №60, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі гаї, вул. Об`їзна, 11 подана своєчасно, у визначеному вказаною постановою порядку і направлена відповідним центром надання адміністративних послуг за належністю до Міністерства економіки України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок відповідача про здійснення ТОВ "Надежда Ритейл 2017" роздрібної реалізації пального без наявності відповідної ліцензії, є помилковим, а податкове повідомлення-рішення про застосування штрафної санкції за порушення вимоги ч. 21 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" в розмірі 250000,00 грн від 19.05.2022 №1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 згаданого Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18, від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ "Надежда Ритейл 2017" та адвокатом Скабуком Ю.М. укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 19.10.2022.

Предметом даного договору є надання адвокатом професійної правничої допомоги клієнту у справі про оскарження в Полтавському окружному адміністративному суді податкового повідомлення - рішення, прийнятого ГУДПС у Тернопільсткій області форми "С" від 19.05.2022 № 1.

Відповідно до додатку до договору надання професійної правничої допомоги від 19.10.2022 сторонами узгоджено переліку послуг, що зобов`язується виконати адвокат. Також узгоджено акт виконаних робіт від 09.12.2022 (наданих послуг), де визначений їх перелік, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом.

Колегія суддів зазначає, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім того, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 у справі № 240/3888/19, від 11.02.2021 у справі № 520/9115/19, № 640/19536/18 від 03.02.2022.

Оцінивши обставини справи та надані докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1, п. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 по справі № 440/9289/22 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській областіна користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" витрати на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Надежда Ритейл 2017" (вул. Зіньківська, 19-б, Полтава, Полтавська область, 36009) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (вул. Білецька, 1, Тернопіль, 46003) витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі №440/9289/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 27.07.2023 року