Справа № 200/2703/23
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року Справа№200/2703/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про:

- визнання протиправними дій в частині відмови в оформленні та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язання обчислити вислугу років для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» №393 від 17.07.1992 року - із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по 30.04.2018 року один місяць за три місяці служби;

- зобов`язання оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії за вислугу років часу участі в антитерористичній операції на території Донецької області з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по 30.04.2018 року один місяць за три місяці служби.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходила службу в органах внутрішніх справ МВС України, а з 07.11.2015 року по 17.06.2022 року в Національній поліції.

Наказом відповідача від 17.06.2022 № 268 о/с позивача звільнено з посади старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

В наказі про звільнення зазначено, що вислуга позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 02 дні, а у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 07 років 05 місяців 06 днів, вислуга років у пільговому обчисленні 26 років 11 місяців 08 днів.

Позивач відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 21.12.2018 року є учасником бойових дій. Загальний календарний стаж участі позивача в антитерористичній операції складає 4 роки 0 місяців 23 дні.

Позивач вважаючи, що мала право на пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 через адвоката звернулася до відповідача з заявою про підготовку та направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 03.05.2023 року відповідач надав письмову відповідь, якою у задоволенні заяви позивача відмовлено, оскільки позивач на день звільнення не має необхідних 25 календарних років вислуги.

Вважає такі дії протиправними, оскільки має право на призначення пенсії за вислугою років, вважаючи, що відповідач мав зарахувати один місяць служби за три місяці перебування в АТО, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю ст. 161 КАС України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Прийнято розгляд справи проводити в строки встановлені ст. 258 КАС України.

Відповідно до вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач надав письмовий відзив від 26.07.2023 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що ОСОБА_1 через адвоката звернулася до управління з заявою для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на що листом від 03.05.2023 їй було повідомлено, що вона не має права на пенсію, оскільки вислуга років на день звільнення складала 19 років 06 місяців 02 дні, замість необхідних 25 років.

Зазначає, що позивач не мала достатньої вислуги, тому їй було відмовлено.

З зазначених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ МВС України, а з 07.11.2015 року по 17.06.2022 року в Національній поліції.

Наказом відповідача від 17.06.2022 № 268 о/с позивача звільнено з посади старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

В наказі про звільнення зазначено, що вислуга позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні складає 19 років 06 місяців 02 дні, а у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 07 років 05 місяців 06 днів, вислуга років у пільговому обчисленні 26 років 11 місяців 08 днів (з урахуванням змін, внесених наказом від 13.12.2022 року № 603 о/с).

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 21.12.2018 року є учасником бойових дій.

Загальний календарний стаж участі позивача в антитерористичній операції складає 4 роки 0 місяців 23 дні, тому вважає, що він має бути врахований при обчисленні пенсії у пільговому обчисленні один місяць служби за три місяці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393.

Позивач вважаючи, що мала право на пенсію згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 через адвоката звернулася до відповідача з заявою про підготовку та направлення до органів Пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 03.05.2023 року відповідач надав письмову відповідь, якою у задоволенні заяви позивача відмовлено, оскільки позивач на день звільнення не має необхідних 25 календарних років вислуги.

Перевіряючи правомірність дій відповідача, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України врегульовано Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до приписів пункту «б» статті 1 Закону України № 2262-XII право на пенсійне забезпечення мають, в тому числі, звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом до вислуги років для призначення пенсії зараховується служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду (пункт «б» частини 1статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»).

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (частина 1статті 2 зазначеного Закону України).

Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям: надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

- по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

З наведеного слідує, що законодавець чітко визначив умови, за яких призначається пенсія за вислугу років, зокрема, звільнення зі служби та наявність необхідної календарної вислуги років на дату звільнення з військової служби або досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку за наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба.

Відтак, відповідно до вимог цього Закону на день звільнення позивача вислуга років повинна складати - 25 календарних років.

Судом встановлено, що станом на дату звільнення позивача вислуга років відповідно до наказу від 17.06.2022 року № 268 о/с станом на день звільнення в календарному обчисленні становила 19 років 06 місяців 02 дні, а у пільговому обчисленні (без урахування вислуги в календарному обчисленні) 07 років 05 місяців 06 днів, вислуга років у пільговому обчисленні 26 років 11 місяців 08 днів (з урахуванням змін, внесених наказом від 13.12.2022 року № 603 о/с), що відповідно до статті 12 Закону України № 2262-XII є недостатнім для призначення пенсії за вислугою років.

Крім того, позивач на дату звернення не досягла 45-річного віку. Відповідно до даних паспорта позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стосовно пільгового обчислення з розрахунку один місяць служби за три місяці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 суд зазначає наступне.

На дату звільнення позивача зі служби 17.06.2022 року постанова №393 діяла в редакції постанови Кабінету Міністрів України №578 від 10 травня 2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо виплати пенсій і грошової допомоги особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 1 постанови №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду, та час роботи в Національній поліції.

Відповідно до пункту 2-1 постанови №393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 3 постанови №393 встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Як зазначено вище, статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій, зокрема, поліцейським.

Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, в тому числі, і визначення її розміру на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою №393.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що з 19 лютого 2022 року постановою №393 були змінені порядок обчислення вислуги років та пільгові умови призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII.

При цьому, суд звертає увагу на те, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 року постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).

На час звільнення позивача зі служби пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Так, пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б-д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Таким чином, на час звільнення позивача з органів Національної поліції України редакція пп. «а» п. 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція пп. «а» п. 3 Порядку № 393.

Отже, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відтак, Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В абзацах 1-2 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час звільнення позивача зі служби в Національній поліції України, тобто станом на 17.06.2022 року.

Враховуючи те, що станом на дату звільнення позивача (17.06.2022 року) та звернення із заявою до ГУНП в Донецькій області щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262, діяла нова редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування на пільгових умовах позивачу час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній з 07.04.2014 року по 06.11.2015 року та з 07.11.2015 року по 30.04.2018 року до вислуги років для призначення пенсій, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії.

А отже, до спірних правовідносин не може бути застосований правовий висновок про обчислення пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а.

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії (25 календарних років), а наявна в нього вислуга років у пільговому обчисленні відповідно до приписів пункту 2-1 Постанови №393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №119 від 16.02.2022 року, не включається до календарної вислуги років для призначення пенсії.

За таких обставин, як зазначено вище, з 19 лютого 2022 року вислуга років у пільговому обчисленні враховується для визначення розміру пенсії. Вказана правова позиція узгоджується з постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2023 року у справі № 200/4662/22.

Під час судового розгляду даної справи не встановлені необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за вислугу років, а тому відповідач правомірно застосував вище наведені положення законодавства та відмовив в оформлені та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Стосовно відмови відповідача у підготовці документів для направлення їх до органів Пенсійного фонду України суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 Порядку, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-XII , а особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до пункту 12 Порядку уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Керуючись вказаними вище положеннями Порядку, для вирішення питання щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії відповідно до Закону України 2262-XII до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області мають надійти документи від уповноваженого органу (роботодавця).

Відповідно до п. 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 3).

Заявнику або посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу органом, що призначає пенсії, видається розписка - повідомлення із зазначенням дати приймання заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати в тримісячний термін з дня прийняття заяви (додаток 4).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (п. 17 Порядку № 3-1).

Суд звертає увагу, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

У своїй відповіді від 03.05.2023 року відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії за вислугу років у порядку п. «а» ст.12 Закону №2262, а саме: за недостатністю вислуги років.

Крім того, судом зазначено й про неможливість призначення позивачу пенсії згідно з п. «б» ст.12 Закону №2262, оскільки на день звільнення зі служби позивач не досягла 45-річного віку.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т. Нахімова, буд. 86, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27 липня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова