Справа № 440/867/20
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 р.Справа № 440/867/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Шаповал В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2022 року по справі № 440/867/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити з 01 березня 2018 року, з урахуванням проведених виплат, ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 70 процентів грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.3. У листопаді 2021 року від ОСОБА_1 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року у справі № 440/867/20, а саме щодо нарахування і виплати належної йому до отримання довічної пенсії при її перерахунку з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 20 липня 2021 року вих. № 66/21/4/142фв про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року з обмеженням її максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, на підставі визнаної рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 неконституційною норми частини сьомої статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачем до суду першої інстанції подано заяву в порядку ст. 383 КАС України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2020 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити його заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року по справі № 440/867/20.

Приймаючи ухвалу від 17 червня 2022 року, суд апеляційної інстанції виходив з того , що нормами КАС України не передбачено права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 року, подав касаційну скаргу.

Постановою Верховного суду від 07 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 року залишено без змін.

Приймаючи вказану постанову, Верховний суд дійшов висновку , що суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що за наслідками розгляду заяви особи - позивача, поданої за правилами статті 383 КАС України, оскарженню в апеляційному порядку підлягає ухвала суду про повернення заяви, а також ухвала суду про задоволення цієї заяви, яка в такому випадку ухвалюється в порядку статті 249 КАС України. Разом з тим, ні приписами статті 383, ні статті 249 КАС України не передбачено можливості оскарження ухвали суду першої інстанції, якою встановлена відсутність протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача. Не визначають такої можливості й положення пункту 25 частини першої статті 294 КАС України, якими обумовлено право на апеляційне оскарження лише тих ухвал з питань судового контролю, які постановлені судом відповідно до статті 382 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2022 року у справі №140/15731/20. За правилами пункту 1 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню. Таким чином, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнята з дотриманням норм процесуального права, а також з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16 березня 2021 року у справі 640/22298/18, від 25 червня 2021 року у справі № 1.380.2019.002042, від 03 вересня 2021 року у справі № 554/8244/17, від 16 вересня 2021 року у справі № 520/5390/2020, підстав для відступу від яких колегія суддів не вбачає.

21.03.2023 від ОСОБА_1 до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява про перегляд про за виключними обставинами ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 р.

В обґрунтування поданої заяви, заявник посилається на рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023 року у справі № 3-27/2022(54/22), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення частини першої статті 294 та частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, які не передбачали апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України. На переконання ОСОБА_1 визнання Конституційним судом України неконституційним положення Кодексу адміністративного судочинства України, яке стало визначальним при постановленні ухвали судом апеляційної інстанції17.06.2021 році, є виключною обставиною у даній адміністративній справі і є підставою для її перегляду.

Сторони належним чином повідомленні про розгляд заяви у судовому засіданні, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Заява за виключними обставинами розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши заяву про перегляд ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 року за виключними обставинами, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, частиною 6 статті 383 КАС України, яка була чинною на час звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії суб`єктом владних повноважень під час виконання рішення суду в адміністративній справі №440/867/20 (в порядку ст.383 КАС України), передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Отже, в апеляційному порядку можливо було оскаржити виключно ухвалу про повернення заяви у зв`язку із її невідповідністю вимогам ч.2 цієї статті. Однак, КАС України не передбачав права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених ст.294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст.294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Тобто, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку лише у випадку, якщо оскарження таких ухвал прямо передбачають відповідні норми КАС України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії суб`єктом владних повноважень під час виконання рішення суду в адміністративній справі №440/867/20, ст. 383, ст. 294 КАС України не містили норм, які передбачають можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Зважаючи на вказані обставини, Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.06.2022 р. відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, як такої, що апеляційному оскарженню не підлягає.

Аналогічний висновок викладено Верховним судом в постанові від 07 грудня 2022 року за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 та залишено без змін ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2022 року.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами встановлені ст.361 КАС України, відповідно до ч.1 якої судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частиною 5 статті 361 КАС України передбачено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023р. у справі № 3-27/2022(54/22) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення ч.1 ст.294 та ч.6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, які не передбачали апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Із змісту наведеної норми видно, що, за загальним правилом, рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, якщо інше не встановлено самим рішенням.

В ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні від 01.03.2023р. у справі № 3-27/2022(54/22) приписи ч.1 ст.294, ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України які унеможливлюють апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, визнано неконституційними та такими, що втрачають чинність із дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, саме з 01.03.2023р. втратили чинність положення ч.1 ст.294 та ч.6 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, які не передбачали апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, саме з 01.03.2023р. ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, підлягають апеляційному оскарженню.

Оскільки, як на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судом першої інстанції, так і станом на дату прийняття Другим апеляційним адміністративним судом ухвали від 17.06.2021 р., положення ч.1 ст.294 та ч.6 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, діяли в редакції, яка не передбачала апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, тому, у апеляційного суду відсутні підстави вважати рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023р. у справі № 3-27/2022(54/22) виключною обставиною для перегляду ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 р. у справі № 440/867/20.

Тобто, рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023р. у справі № 3-27/2022(54/22) не може змінювати правове регулювання правовідносин, оскільки такі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною, за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновків про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2022 р у справі №440/867/20, оскільки рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023р. у справі № 3-27/2022(54/22) не вплинуло на правильність висновків апеляційного суду під час постановлення ухвали, про перегляд якої просив заявник.

Також, колегія суддів зазначає , що відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 361 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже у адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.

В свою чергу, частина 1 статті 361 КАС України передбачає можливість перегляду, зокрема, за виключними обставинами судового рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили.

Крім того, із тексту імперативних приписів пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

З вказаних положень процесуального закону слідує, що по-перше, особа має право просити переглянути за виключними обставини саме те судове рішення, яким закінчено розгляд справи. При цьому, заява про перегляд судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав, зазначених у частині першій ст. 365 КАС України, може бути подана до суду апеляційної інстанції у разі, якщо судом апеляційної інстанції було змінено або скасовано судове рішення, з ухваленням нового судового рішення.

По-друге, перегляду за виключними обставинами у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційними певних положень чинного законодавства, підлягає лише судове рішення, яке ще не виконано.

В даному випадку ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 року, про перегляд якої за виключними обставинами просить заявник, було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за поданою ОСОБА_1 апеляційною скаргою на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні заяви, поданої позивачем в порядку ст. 383 КАС України.

Тобто, ухвалою апеляційного суду не закінчено розгляд справи (рішення по суті позовних вимог ухвалено Полтавським окружним адміністративним судом 09 квітня 2020 року), та вказана ухвала не є судовим рішенням, яке підлягає виконанню, тобто не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, доводи заяви про перегляд за виключними обставинами ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2021 р. у даній справі у зв`язку з виключними обставинами є необґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2022 року по справі № 440/867/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло З.Г.
Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С. Бегунц А.О.