Справа № 520/8988/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

28 липня 2023 р. справа № 520/8988/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправним та скасувати рішення №21 від 22.12.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ), прийняте Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи трактористом - машиністом з 20.08.1985 по 10.07.1986, з 13.06.1988 по 30.09.1990, з 09.06.1992 по 01.04.2002 роки по професії "механізатор" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 19.12.2022 року.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що владним суб`єктом протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи трактористом - машиністом з 20.08.1985 по 10.07.1986, з 13.06.1988 по 30.09.1990, з 09.06.1992 по 01.04.2002 роки по професії "механізатор". Вважає, що набув права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, проте, відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - пенсійний орган, владний суб`єкт, адміністративний орган, ГУ, Управління) з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення зазначив, що заявнику правомірно відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи на посаді тракториста - машиніста з 20.08.1985 по 10.07.1986, з 13.06.1988 по 30.09.1990, з 09.06.1992 по 01.04.2002, згідно довідки виданої СВК ім. Фрунзе від 19.12.2022 №55, оскільки в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 в зазначені періоди заявник працював на інших посадах, а саме "механізатором" та "тваринником".

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , зокрема, у період часу з 20.08.1985 року по 30.09.1990 року (запис №1), з 09.06.1992 року по 01.04.2002 року (запис №4) заявник працював на посаді механізатора в колгоспі ім. Фрунзе (з 10.02.1994р. реорганізований в КСП ім. Фрунзе, яке з 27.01.2000р. реорганізовано в СВК ім. Фрунзе); з 04.03.2009 року заявник працює на посаді тракориста-машиніста с/г виробництва в СВК ім. Фрунзе.

13.01.2015 року до трудової книжки було внесено зміни в записи №1 від 20.08.1985, №4 від 09.06.1992 та змінено посаду на тракториста-машиніста с/г виробництва згідно класифікатору посад за наступні періоди: з 20.08.1985 р. по 13.06.1988р. та з 09.06.1992 р. по 01.04.2002р.

Відповідно до Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вих. №55 від 19.12.2022 року ОСОБА_1 працював повний робочий день в СВК ім. Фрунзе (яке з 27.01.2000 року є правонаступником КСІІ ім. Фрунзе. а з 10.02.1994 правонаступником колгоспу ім. Фрунзе) за періоди:

- з 20.08.1985 року (протокол №9 від 20.08.1985р.) по 10.07.1986 року;

- з 13.06.1988 року по 30.09.1990р. (протокол №9 від 30.09.1990р);

- з 09.06.1992 року (протокол №6 від 09.06.1992р. по 01.04.2002р. (протокол №4 від 01.04.2002р.);

- з 04.03.2009 року (наказ №3 від 04.03.2009р.) по теперішній час трактористом- машиністом і був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві.

19.12.2022 року заявник (у віці 55 років 01 місяців 06 днів) звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зауважень стосовно форми звернення, обсягу матеріалів звернення пенсійним органом не висловлено, наявності явних та очевидних дефектів у поданих документах не виявлено.

Рішенням №21 від 22.12.2022 року Управлінням відмовлено позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За змістом вказаного рішення пенсійним органом визнано страховий стаж заявника у 35 років 11 місяців 14 днів, пільговий стаж роботи у 13 років 04 місяців 03 дні.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи на посаді тракториста - машиніста з 20.08.1985 по 10.07.1986, з 13.06.1988 по 30.09.1990, з 09.06.1992 по 01.04.2002 згідно довідки №55 від 19.12.2022, оскільки в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 в зазначені періоди заявник працював на інших посадах.

Будь-яких інших перепон у призначенні пенсії у тексті рішення №21 від 22.12.2022 року пенсійний орган не виклав.

У відзиві на позов Управлінням підтверджені вказані підстави для відмови позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погодившись із відповідністю закону згаданого рішення пенсійного органу, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 31.12.2003р. відносини з приводу пенсійного забезпечення громадян були унормовані приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, за критерієм дати набуття чинності у разі виникнення колізій між нормами перелічених актів права пріоритет у застосуванні належить віддати Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як більш пізньому акту з одного і того ж самого предмету регулювання.

Але водночас із цим, з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" за критерієм найбільш сприятливого для приватної особи тлумачення закону пріоритет у застосуванні належить віддати тій нормі закону, зміст якої є надає приватній особі більші права або обтяжує меншим обов`язком.

У будь-якому разі, коли певне правило відсутнє у нормах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і наявне у нормах Закону України «Про пенсійне забезпечення», то за відсутності факту створення суперечностей до відносин навіть і після 31.12.2003р. підлягають застосуванню положення Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, п.3 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообо`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

З приписів наведеної норми закону слідує, що громадянин набуває право на призначення пенсії у порядку згаданої статті у разі одночасної відповідності низці умов, а саме: 1) досягнення 55 років; 2) наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків; 3) роботи не менше 20 років на зазначених роботах.

Отже, відсутність будь-якої з перелічених кваліфікуючих ознак призводить до відсутності відповідного права.

Згідно із ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній було затверджено постановою КМУ від 12.08.1993р. №637; далі за текстом - Порядок підтвердження стажу №637).

Пунктом п. 1, 2 Порядку підтвердження стажу №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку підтвердження стажу №637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 31.03.2020р. у справі №678/65/17 та від 09.07.2020р. по справі №235/7688/16-а.

Так, відповідно до п.18 Порядку підтвердження стажу №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Окрім того, суд відмічає, що процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років конкретизована нормами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (затверджений постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 р. №18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 р. за №1231/13105; далі за текстом - Порядок №18-1).

Із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , судом з`ясовано, що заявник у період часу з 20.08.1985 року по 30.09.1990 року (запис №1), з 09.06.1992 року по 01.04.2002 року (запис №4) працював на посаді механізатора в колгоспі ім. Фрунзе (з 10.02.1994р. реорганізований в КСП ім. Фрунзе, яке з 27.01.2000р. реорганізовано в СВК ім. Фрунзе); з 04.03.2009 року заявник працює на посаді тракориста-машиніста с/г виробництва в СВК ім. Фрунзе.

Відмовляючи у призначені пенсії заявнику оскаржуваним рішенням зазначено про неможливість зарахування до пільгового стажу періоди роботи на посаді тракториста - машиніста з 20.08.1985 по 10.07.1986, з 13.06.1988 по 30.09.1990, з 09.06.1992 по 01.04.2002 згідно довідки №55 від 19.12.2022, оскільки в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 в зазначені періоди заявник працював на інших посадах.

Разом з тим, 13.01.2015 року до трудової книжки НОМЕР_1 було внесено зміни (запис №9) в записи №1 від 20.08.1985, №4 від 09.06.1992 та змінено посаду на тракториста-машиніста с/г виробництва згідно класифікатору посад за наступні періоди: з 20.08.1985 р. по 13.06.1988р. та з 09.06.1992 р. по 01.04.2002р.

Доказів врахування/неврахування пенсійним органом вказаних змін матеріали справи не містять.

До того ж, за правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.02.2019 у справі №497/2223/16-а: "Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу."

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27.02.2018 у справі № 681/813/17, термін «механізатор» є загальновживаним й більш широким родовим поняттям професії тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Єдине найменування професії механізаторів сільського господарства «тракторист-машиніст» було запроваджено в 1961 році і охоплює такі професії: бульдозеристи, бульдозеристи-скреперисти, грейдеристи, комбайнери, машиністи дощувальних машин, машиністи льоноконоплезбиральних машин, машиністи скреперів, скреперисти, машиністи чаєзбиральних машин, машиністи екскаваторів, механіки-водії бавовнозбиральних машин, механіки-водії самохідних широкозахватних сінокосарок, механіки-комбайнери, трактористи, трактористи-бульдозеристи.

Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому разі, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, проводиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Відповідно до «Загальносоюзного класифікатора професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27.08.1986 №016, введеного в дію з 01.01.1987 року та класифікатора професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженого та введеного в дію наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327, чинного на теперішній час, професії «механізатор» відсутня, а міститься професійна назва роботи тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва.

Зазначена позиція також була підтримана і Верховним Судом у постанові від 20.02.2020 року по справі №182/6635/16-а.

Відтак, висновки відповідача стосовно того, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, зазначені у довідці №55 від 19.12.2022, з огляду на те, що заявник працював на посаді механізатора, є такими, що не відповідають дійсності.

Водночас, Управлінням не указано ані про невідповідність записів трудової книжки Порядку підтвердження стажу №637, ані про невідповідність відображених у трудовій книжці професій, зайнятість в яких дають право на пенсію на пільгових умовах.

Таких мотивів та міркувань в основу рішення №21 від 22.12.2022 року Управлінням не покладено та у ході розгляду даної справи пенсійним органом таких доказів не надано.

Отже, назване рішення слід визнати неумотивованим у розумінні ст.8 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п.2 ч.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта і згаданий обов`язок у ході розгляду справи Управлінням не виконаний.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що частиною 3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

До того ж і відповідно абзацу 3 п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1; далі за текстом - Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Проте, у ході розгляду даної справи пенсійний орган не подав жодних доказів та на навів жодних аргументів на підтвердження правомірності дій з приводу нереалізації управлінської функції у порядку наведеної норми.

Крім того, згідно з правовою позицією п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18), де указано, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд не знаходить правових підстав для визнання юридично правильною та фактично обґрунтованою відмову у призначені пенсії заявнику рішенням №21 від 22.12.2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, відмовивши у призначенні пенсії за відсутності передбачених для цього підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства є рішення та діяння (дія чи бездіяльність) владних суб`єктів.

Зміст рішення владного суб`єкта розтлумачено законодавцем у положеннях п.п. 18 і 19 ч.1 ст.4 КАС України.

Визначення ж змісту діяння (дії чи бездіяльності) владного суб`єкта норми КАС України не містять.

Разом із тим, у силу ч.6 ст.7 КАС України суд вважає за можливе застосувати загальні визначення рішення, дії, бездіяльності, згідно з якими рішення владного суб`єкта - це письмовий акт, дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта, бездіяльність владного суб`єкта - це невиконання обов`язку.

При цьому, суд зважає, що відмова владного суб`єкта як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні владного суб`єкта, так і в дії владного суб`єкта, котра має певну документальну фіксацію.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимоги та визнати протиправним та скасувати рішення владного органу №21 від 22.12.2022 року про відмову в призначенні пенсії, з обтяженням пенсійного органу обов`язком повторно вирішити питання за зверненням заявника з приводу призначення пенсії, з урахуванням висновків суду по даній справі, зарахувавши спірні періоди роботи до пільгового стажу, що зумовлює відмову в позовних вимогах в іншій частині.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №21 від 22.12.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місце знаходження - пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м.Харків, Харківська область, 61000, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 19.12.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням висновків суду по даній справі, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи трактористом - машиністом з 20.08.1985 по 10.07.1986, з 13.06.1988 по 30.09.1990, з 09.06.1992 по 01.04.2002 роки по професії "механізатор".

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місце знаходження - пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м.Харків, Харківська область, 61000, ) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева