Справа № 440/7364/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7364/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки,

- зобов`язати відповідача з 15.07.2019 здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні , з якої сплачено страхові внески , за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням проведених виплат та виплату недоотриманих коштів,

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області з 2003 року та отримувала в період з 31.12.2003 по 31.01.2004 як працівник освіти пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ. З 01.02.2004 виплату пенсії було зупинено у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, що дає право на пенсію за вислугою років. У зв`язку з досягненням пенсійного віку, 15.07.2019 позивачем було подано до Карлівського відділу ГУ ПФУ в Полтавській області заяву про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003року № 1058-IV. Відповідно до листа Головного управління ПФУ в Полтавській області від 16.05.2023 №9463-8154/П-02/8-1600/23, при обчисленні розміру пенсії за віком, відповідачем помилково не застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки у розмірі 6188,89 грн., як те передбачено вимогами статті 40 Закону №1058. Натомість, було застосовано показник у розмірі 4404,35 грн. 19.04.2023 позивачем направлено до ГУ ПФУ в Полтавській області клопотання про перерахунок пенсії, починаючи з дати її призначення - 15.07.2019р., із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки та виплату недоотриманої пенсії, проте, відповідачем листом від 16.05.2023 №9463- 8154/П-02/8-1600/23 відмовлено в проведенні перерахунку з тих підстав, що застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки при переведені з одного виду пенсії на інший не відповідає вимогам частини 3 статті 45 Закону №1058. Позивач не погоджується з такою відмовою, вважає, що відповідачем порушено її прав та законні інтереси.

Ухвалою суду від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7364/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що 19.04.2023 позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області щодо перерахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ внесено зміни до Закону №1058-ІV, згідно з якими з 01.10.2017 для раніше призначених пенсій застосовується середня заробітна плата в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.). Позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного зонду України в Полтавській області, на період з 31.12.2003 по 31.01.2004 їй була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 "Про пенсійне забезпечення. З 01.02.2004 виплату пенсії призупинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, що дає право на пенсію за вислугою років. На підставі заяви, поданої 15.07.2019, ОСОБА_1 з 15.07.2019 переведено на пенсію віком відповідно до Закону №1058-1V з урахуванням страхового стажу тривалістю 40 років 07 місяців 20 днів та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.05.2019 (згідно сплачених внесків). Також при обчисленні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні 4404,35 грн. В подальшому, розмір пенсії переглядався на підставі поданих заяв та у зв`язку з проведенням індексації. На сьогодні розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 45 років 7 місяців 20 днів (коефіцієнт стажу 0,45583), заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.05.2019 (згідно сплачених внесків, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 0,92582) та показника середньої заробітної плати в Україні в сумі 7405,03 грн. У подальшому показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, для обчислення пенсії буде індексуватися відповідно до прийнятих Кабінетом Міністрів України рішень. Враховуючи, що позивачці було призначено пенсію за вислугу років, для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки, який враховувався при призначенні пенсій у 2019 році, відсутні підстави, оскільки це не відповідає вимогам статті 45 Закону №1058-ІV.

Суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2003 по 31.01.2004 позивачу була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 "Про пенсійне забезпечення.

З 01.02.2004 виплату пенсії призупинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, що дає право на пенсію за вислугою років. На підставі заяви, поданої 15.07.2019, ОСОБА_1 з 15.07.2019 переведено на пенсію віком відповідно до Закону №1058-1V з урахуванням страхового стажу тривалістю 40 років 07 місяців 20 днів та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.05.2019 (згідно сплачених внесків). Також при обчисленні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні 4404,35 грн.

Позивач 09.08.2021 звернулася до Карлівського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.05.2023 №9463-8154/П-02/8-1600/23 відмовлено в проведенні перерахунку відповідно до статті 45 Закону №1058-ІУ, оскільки переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата, за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-ІУ, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Як показала перевірка, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, на період з 31.12.2003 по 31.01.2004 позивачу була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України №1788-Х1І від 05.11.1991 Про пенсійне забезпечення. З 01.02.2004 виплату пенсії призупинено, у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, що дає право на пенсію за вислугою років. На підставі заяви, поданої 15.07.2019, позивача з 15.07.2019 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV з урахуванням страхового стажу тривалістю 40 років 07 місяців 20 днів та заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31,05.2019 (згідно сплачених внесків). Також при обчисленні пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні 4404,35 грн. В подальшому, розмір пенсії переглядався на підставі поданих заяв та у зв`язку з проведенням індексації. Враховуючи, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років, для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки, який враховувався при призначенні пенсій у 2019 році, відсутні підстави, оскільки це не відповідає вимогам статті 45 Закону №1058-ІV.

Позивач не погоджуючись із діями ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки, звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Отже, у випадку коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Як свідчать матеріали цієї адміністративної справи та не заперечується відповідачем, у період з 31.12.2003 по 31.01.2004 позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач у 15.07.2019 році звернувся вперше.

Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років, позивач не користувався жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, а тому, звернувшись до відповідача із заявою від 15.07.2019 про призначення йому пенсії за віком, позивач використав право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше, та перейшов з одного виду пенсії на інший.

Відтак, доводи відповідача на те, що позивачу не було здійснено призначення пенсії, а було переведено позивача на інший вид пенсії, є безпідставними.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про - визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу ) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки та зобов`язати відповідача з 15.07.2019 здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням проведених виплат.

Відтак позов належить задовольнити.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Крім того, прохальна частина позову містить клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги від 30.05.2023 №22, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, акт надання послуг (виконання робіт) від 01.06.2023.

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує такі обставини.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить, зокрема, із того, що ця справа відноситься до справ незначної складності. Ця справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в цій справі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 40 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017, 2018 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 15.07.2019 здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, у розмірі 1000 гривень та витрати зі сплати судового збору, у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова