Справа № 420/12140/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-а; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 №01 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 02.05.2023;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 02.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Чернігівській області. Починаючи з 09.09.2007 Позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначену згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-ІV.

02.05.2023 Позивач звернулася до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки.

Враховуючи принцип екстериторіальності, вказана заява була передана на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області. Відповідно до листа ГУ ПФУ в Чернігівській області від 04.05.2023 № 2500-0205- 8/29320 Позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. Зокрема, Відповідач 2 прийняв рішення від 04.05.2023 №01 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки з 09.09.2007 Позивачу вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до Закону № 1058-ІV.

Вважаючи рішення Відповідача 2 від 04.05.2023 №01 незаконним та необґрунтованим, прийнятим усупереч положенням чинного законодавства позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 29.05.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою судді від 29.05.2023 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 для долучення до матеріалів справи.

15.06.2023 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач доводами викладеними Позивачем у позовній не погоджується.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що позивач 02.05.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022.

На підстави заяви та наданих документів Головним управлінням винесено рішення № 01 від 04.05.2023 про відмову у проведенні перерахунку пенсії - переведенні на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022, оскільки Позивач використала право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV як особа, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та з 09.09.2007 отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону 1058-ІV.

Відповідач вказує, що відповідно до п. 4-3 прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

За таких обставин, відповідач дійшов висновку, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовуються при здійсненні первинного призначення пенсії, а в разі проведення перерахунків пенсії залишається таким, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Зважаючи на те що, Позивач використала право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV як особа, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та з 09.09.2007 отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону 1058-ІV, відсутні законні підстави для призначення та виплати пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону № 1058- ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 02.05.2023.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримало 29.05.2023 року через електронний кабінет в системі «Електронний суд». Однак, відзив на адміністративний позов до суду не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

27.07.2023 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання ухвали суду від 29.05.2023 року надійшла належним чином засвідчена копія пенсійної справи позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з листопада 2007 року отримувала пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

02.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також, позивач у вказаній заяві, просив при призначенні йому пенсії за віком її розрахунок провести із урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування тобто за 2020, 2021 та 2022 роки.

У відповідь на вказане звернення, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 04.05.2023 року № 2500-0205-8/29320 повідомило заявника, що за результатами розгляду заяви від 02.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення.

Так, рішенням № 01 від 04.05.2023 року в перерахунку пенсії переведенні на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено.

Крім того, у рішенні № 01 від 04.05.2023 року зазначено, що, оскільки позивач використала право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п. 1 ст. 114 Закону 1058 як особа, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, умов, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та з 09.09.2007 отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону 1058, відсутні підстави для перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022.

Середньомісячний заробіток для обчислення розміру пенсії гр. ОСОБА_1 перераховується відповідно до п. 2 ст. 42 Закону 1058, згідно з яким для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

В рішенні також зазначено, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та на 50 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Не погоджуючись із викладеним у рішенні № 01 від 04.05.2023 року, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктами 2, 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу)до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить, що частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника).

Суд звертає увагу, що позивачу, відповідно до матеріалів його пенсійної справи, було призначено пенсію за віком з 2007 року на пільгових умовах саме відповідно до Закону №1058-ІV. І з урахуванням того, що заява позивача до органів Пенсійного фонду від 04.04.2023 року про перерахунок пенсії (а саме про перехід на інший вид пенсії) стосувалась призначення того самого виду пенсії пенсії за віком, та призначення пенсії на підставі того самого Закону - №1058-ІV, суд не вбачає підстав для призначення та виплати пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки. Суд наголошує, що такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень одного й того ж Закону № 1058-ІV.

Суд відхиляє доводи, викладені у позовній заяві про те, що позивачу пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки ці доводи не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються матеріалами пенсійної справи позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в межах спірних правовідносин діяло правомірно, з дотриманням порядку проведення перерахунку пенсії, а тому суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.05.2023 року № 01.

Стосовно посилання позивача в позовній заяві на правові висновки Верховного Суду у справах № 348/2271/16-а, № 495/620/17, № 211/1898/17, № 504/503/17, № 528/196/17, № 336/7438/16-а, суд зазначає, що вони не можуть бути застосовані у розглянутому спорі, адже такі висновки суду здійснені з урахуванням обставин, за яких позивачам первісно пенсія була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а в подальшому при виявленні особами бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Враховуючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Радчука А.А. у період з 03.07.2023 року по 28.07.2023 року включно у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 31 липня 2023 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ), Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (14005, м. Чернігів, вул. П`ятницька, 83-а; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.