Справа № 300/1542/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" липня 2023 р. справа № 300/1542/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у адміністративній справі №300/1542/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Думітращук Вікторія Анатоліївна до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 59522919 від 26.11.2021,
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах якого діє адвокат Думітращук В.А. (далі - представник позивача) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 59522919 від 26.11.2021.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.04.2023 відмовив ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 у відкритті провадження в справі за позовом до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 59522919 від 26.11.2021 на підставі пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2023, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 про відмову у відкритті провадження у справі № 300/1542/23 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.06.2023, справа передана головуючому судді Матуляку Я.П.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 26.06.2023 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків: шляхом подання до суду: оригіналу позовної заяви та документів, доданих до позовної заяви; копії позовної заяви та копії всіх документів, що приєднуються до неї для відповідача, а також оригіналу документа про сплату судового збору.
Позивач, 04.07.2023, виконав вимоги ухвали суду від 26.06.2023 про залишення позовної заяви без руху.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 05.07.2023 відкрив провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.07.2023 позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Думітращук Вікторія Анатоліївна до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 59522919 від 26.11.2021 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову ВП №59522919 від 26.11.2021 про стягнення виконавчого збору.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

ОСОБА_1 19.07.2023 звернувся в суд із заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., та судового збору за подання апеляційної скарги 2684,00 грн.

Заява мотивована тим, що позивач у позовній заяві заявив про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який очікувався понести позивачем та повідомив, що повний пакет документів на підтвердження витрат буде надано суду в строк, встановлений частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. На підставі зібраних документів витрати на професійну правничу допомогу становлять 5000 грн.

Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 за №89 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 300/1542/23.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023, судову справу № 300/1542/23 передано судді Скільському І.І.

Відповідач примірник заяви про ухвалення додаткового рішення отримав електронною поштою, 18.07.2023 .

Письмових заперечень з приводу заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач не подав. У відзиві на позовну заяву, позицію щодо судових витрат відповідач не висловлював.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши подану суду заяву, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом при прийнятті 13.07.2023 рішення суду питання стягнення на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VІ встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Згідно із частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (стаття 134 Кодексу).

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 Кодексу).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу).

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 Кодексу під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 Кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 540/2505/19.

У цій справі, як уже зазначалося судом вище, суб`єкт владних повноважень Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), будучи обізнаним про вимоги позивача щодо компенсації вказаних витрат, будь-яких заяв щодо неспівмірності заявлених витрат критеріям, зазначених вище, суду не надав.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата в додатковій постанові №910/12876/19.

Наведений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 у справі №815/1479/18, від 15 липня 2020 у справі № 640/10548/19, від 21 січня 2021 у справі №280/2635/20, від 18 травня 2022 у справі № 640/4035/20, від 16 червня 2022 у справі №380/4759/21.

Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 у справі №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що: «відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Кодексу адміністративного судочинства України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України».

Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 у справі № 640/15803/19, від 28 жовтня 2021 у справі № 160/15983/20.

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., позивачем надано суду копії договору про правової допомоги від 15.03.2023, укладеного між адвокатським об`єднанням "Юридична фірма «Сінтем»" в особі голови об`єднання Іщенко Євгена Миколайовича та ОСОБА_1 , акту про надання правничої допомоги від 17.07.2023, квитанції №16 від 24.03.2023 на суму 5000 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору про надання правової допомоги від 15.03.2023: розмір вартості однієї години послуг адвоката 850 грн.

Згідно акту про надання правничої допомоги від 17.07.2023 на виконання умов договору від 15.03.2023 про правової допомоги, адвокатом у справі №300/1542/23 надано наступну правничу допомогу ОСОБА_1 : консультація клієнта, вивчення наданих документів, підготовка та подання позовної заяви (3 год.) - 2550 грн., підготовка апеляційної скарги на ухвалу від 04.04.2023 у справі №300/1542/23 (1 год.) 850 грн., участь у судовому засіданні від 30.05.2023 у режимі відеоконференції під час розгляду апеляційної скарги (30 хв.) 425,00 грн., підготовка додаткових обґрунтувань позову (1 год) 850,00 грн. Загальна сума гонорару становить 5000 грн.

Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до норм процесуального кодексу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Водночас, позивачем заявлено витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме: судовий збір у сумі 2684,00 грн., згідно квитанції №35 від 05.04.2023 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, підготовка апеляційної скарги на ухвалу від 04.04.2023 у справі №300/1542/23 (1 год.) 850 грн.; участь у судовому засіданні від 30.05.2023 у режимі відеоконференції під час розгляду апеляційної скарги (30 хв.) 425,00 грн. Суд звертає увагу позивача на те, що зазначені судові витрати не пов`язанні з розглядом справи в суді першої інстанції, та в силу вимог статті 139 КАС України такі витрати підлягають розподілу у постанові (ухвалі) винесеної апеляційним судом за результатами розгляду відповідної апеляційної скарги.

Проаналізувавши надані позивачем документи, фактичний об`єм та якість виконаної адвокатом роботи, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у сумі 3725,00 грн.

З урахуванням викладеного, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в адміністративній справі №300/1542/23.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, проспект Л. Українки, 1, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77304) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3725 (три тисячі двадцять п`ять) грн 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Скільський І.І.