Справа № 600/5128/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 липня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/5128/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області № 258 від 24 квітня 2023 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області сержанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 116 о/с Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області від 02 травня 2023 року відносно звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 05 травня 2023 року;

- поновити ОСОБА_1 з 05 травня 2023 року на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення № 2 (м. Кіцмань) Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в званні сержанта поліції;

- стягнути з Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2023 року до дня фактичного поновлення на роботі із розрахунку одноденного грошового забезпечення в розмірі 654,36 грн.

Разом із цим позивач у позовній заяві просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що із оскаржуваним наказом №116 о/с від 02.05.2023 року він ознайомився 03.05.2023 року, трудову книжку відповідач повернув також 03.05.2023 року. Однак з матеріалами службового розслідування, наказом №258 від 24.04.2023 року позивач ознайомився лише 04 липня 2023 року, оскільки адвокатом, який представляє інтереси позивача, отримано відповідь із матеріалами лише 03 липня 2023 року. Також позивач зазначає, що в період з 26.04.2023 року по 28.04.2023 року, з 28.04.2023 року по 02.05.2023 року, з 02.05.2023 року по 05.05.2023 року та з 05.05.2023 року по 08.05.2023 року перебував на лікарняному. Крім цього, поважною причиною пропуску строку звернення до суду з цим позовом, на думку позивача, є вагітність його дружини на дату звільнення та народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини, у зв`язку з чим позивач був змушений допомагати дружині.

Вказане суд розцінює як клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Розглянувши вказане клопотання та перевіривши матеріали позову, суд зазначає таке.

Згідно частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, позивач, який проходив службу в поліції, тобто проходив публічну службу, оскаржує накази Головного Управління Національної поліції в Чернівецькій області №258 від 24 квітня 2023 року про застосування дисциплінарного стягнення та №116 о/с від 02 травня 2023 року про звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України місячний строк звернення до суду у справах щодо звільнення громадян з публічної служби, позивач мав право звернутися до суду з повозом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування вказаних вище наказів впродовж одного місяця з часу, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився із наказом про його звільнення №116 о/с від 02 травня 2023 року 03 травня .2023 року, трудову книжку від відповідача отримав також 03 травня 2023 року.

Таким чином, строк, встановлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом якого ОСОБА_1 міг звернутися до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування вказаних вище наказів тривав з 04 травня 2023 року по 05 червня 2023 року (04 червня 2023 року - вихідний день).

Однак з указаним позовом ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду лише 24 липня 2023 року (згідно штампу вхідної кореспонденції Чернівецького окружного адміністративного суду), тобто із пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, суд констатує, що даний позов подано до адміністративного суду з пропуском строків звернення до суду.

Водночас суд звертає увагу на те, що факт пропуску строку звернення до суду з цим позовом визнається і самим позивачем, про що вказано ним у позовній заяві.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі № 320/2915/20 та ін., які суд враховує у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19, згідно з якою причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Із змісту доводів, наведених позивачем в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, не вбачається обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними труднощами саме позивача ОСОБА_1 відносно реалізації його права на звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк.

Так, щодо зазначених позивачем періодів перебування його на лікарняному, то такі доводи є безпідставними, оскільки період з 26.04.2023 року по 04.05.2023 року не охоплює період, протягом якого позивач міг звернутися до суду з даним позовом у межах встановленого законом строку (з 04.05.2023 по 04.06.2023 року). А період перебування позивача на лікарняному з 05.05.2023 року по 08.05.2023 року не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з цим позовом, адже такий фактично охоплює лише чотири дні періоду, протягом якого позивач міг звернутися до суду з даним позовом у межах встановленого законом строку (з 04.05.2023 по 04.06.2023 року). При цьому обґрунтованих доводів та належаних доказів щодо неможливості звернутися до суду з даним позовом вже з 09.05.2023 року по 04.06.2023 року позивачем не наведено й, відповідно, не надано.

Що стосується сімейних обставин, на які посилається позивач в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом (вагітність дружини, народження дитини), то суд зауважує, що такі не є поважними причинами неможливості подати цей позов до суду у межах встановленого законом строку. Такі обставини не пов`язані безпосередньо з ОСОБА_1 та не є такими, які фізично унеможливлювали саме його звернутися до суду з позовом про оскарження звільнення з публічної служби.

Відносно доводів позивача про ознайомлення з матеріалами службового розслідування лише 04 липня 2023 року, то такі суд оцінює критично, оскільки відсутність у позивача матеріалів службового розслідування жодним чином не перешкоджало йому звернутися до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказів Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, про які йому було достовірно відомо з 03 травня 2023 року.

При цьому суд зауважує, що звернувшись до суду з позовом про оскарження наказів №116 о/с від 02 травня 2023 року та №258 від 24 квітня 2023 року у межах встановленого законом місячного строку, позивач не був позбавлений процесуального права на подання клопотання про витребування таких матеріалів службового розслідування із можливістю ознайомлення з ними та наданням в подальшому відповідних пояснень щодо них.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач та його представник вважають дії, пов`язані з витребуванням адвокатом, який представляє інтереси позивача у цій справі, матеріалів службового розслідування, такими, що свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Втім, суд зазначає, що Договір №8 «Про представництво інтересів в адміністративному процесі та надання правової допомоги» між адвокатом Якобишеною Тетяною Дмитрівною та ОСОБА_1 був укладений 08 червня 2023 року, тобто вже після спливу строку звернення до суду з цим позовом, який тривав з 04 травня 2023 року по 05 червня 2023 року. Відповідно і дії, спрямовані на отримання матеріалів службового розслідування, вчинялися уже після спливу вказаного періоду.

Тому такі обставини, враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №640/12324/19, не можуть кваліфікуватися судом як поважні причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, доводи позивача не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом.

Суд зауважує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою ОСОБА_1 у період, протягом якого він міг звернутися до суду з цим позовом у межах встановленого законом строку (з 04 травня 2023 року по 05 червня 2023 року).

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого місячного строку (з 04 травня 2023 року по 05 червня 2023 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновків про відмову у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи факт пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а також те, що наведені позивачем причини пропуску такого строку визнаються судом неповажними, з метою надання можливості позивачу подати заяву про поновлення цього строку із зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1.Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

2.Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

3.Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання доказів поважності причин його пропуску.

4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява буде вважатися не поданою і буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк