Справа № 160/8790/23
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2023 року Справа № 160/8790/23
26 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі відповідач-2), в якому позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 08 березня 2023 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з електронною заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1 у відповідності до положень ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додала пакет документів, що підтверджують право на призначення пенсії. Розгляд заяви про призначення пенсії за правилами екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області позивачці було відмовлено в призначенні пенсії за віком через недосягнення пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач з таким висновком рішення не згодна та вказує, що пенсійним органом не було зараховано до пільгового стажу період роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29 липня 2019 року №355-19 ГОК. З посиланням також на рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1/р-/2020 у справі №1-5/2018(746/15), вважає вказане рішення відповідача-2 протиправним та таким, що порушує її права, тому звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2023 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/8790/23 за цією позовною заявою, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 05 червня 2023 року за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. Витребувано у відповідача-1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином завірену копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Копії ухвал суду від 03 травня 2023 року доставлено 04 травня 2023 року до електронних кабінетів відповідачів та представника позивача, що підтверджується відповідними довідками, наявними в матеріалах справи. Крім того позивача повідомлено засобами телефонного зв`язку, що підтверджується телефонограмою від 05 травня 2022 року.
10 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідачем-2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано відзив на позовну заяву (вх.. №6009/23), відповідно до якого відповідач-2 позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити. Зокрема зазначає, що за результатами розгляду документів до страхового стажу враховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не враховано період роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року, оскільки Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29 липня 2019 року №355-19ГОК не відповідає додатку 5 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, а саме, довідка не містить підписів головного бухгалтера та начальника відділів кадрів. З огляду на зазначене у відзиві просить у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08 березня 2023 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах,
Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган зазначив, що вік заявниці складає 46 років, страховий стаж особи становить 25 років 8 місяців 13 днів. До пільгового стажу не враховано періоди роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року, оскільки довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 29 липня 2019 року №355-19ГОК не відповідає додатку 5 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, а саме, довідка не містить підписів головного бухгалтера та начальника відділів кадрів. Відтак відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не зарахуванням періоду згідно Довідки до пільгового стажу, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
За приписами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У преамбулі Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із статтею 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини другою статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічні приписи містив і п. «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII.
В той же час, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Відповідно до положень ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам…».
При цьому, Конституційний Суд України в пункті 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.
За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Отже, твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про те, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії не досягла пенсійного віку, є неприйнятними та судом відхиляються.
На момент звернення позивача з заявою 08 березня 2023 року вона досягла віку 46 років та мала необхідний страховий стаж 25 років 8 місяців13 днів.
Щодо наявності необхідного пільгового стажу та відповідно щодо позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року (11 р. 01 м. 03 д.) з 08 березня 2023 року, суд зазначає наступне.
Як слідує з оскаржуваного рішення до пільгового стажу не враховано період роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року, оскільки Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29 липня 2019 року №355-19ГОК не відповідає додатку 5 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, а саме, довідка не містить підписів головного бухгалтера та начальника відділів кадрів.
Так, з наданої трудової книжки позивача НОМЕР_2 , що видана 01 жовтня 1995 року, судом встановлено, що там є записи:
-запис №9: «Державне науково-виробниче підприємство «Укрмеханобр» реорганізовано з 01 вересня 2005 року у структурний підрозділ - горно збагачувальний комплекс «Укрмеханобр» Відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» згідно з наказом Мінпромполітики України №278 від 02 серпня 2005 року та наказів ВАТ «ММК ім. Ілліча» №290 від 18 липня 2005 року і ДНВП «Укрмеханобр» №196 від 03 серпня 2005 року.
-12 грудня 2005 року переведена машиністом конвеєра по подачі сухої сировини на конвеєр 2 роз. дробильно-сортувальної фабрик кар`єру «Північний» - Розпорядження № 42-к від 12.12.2005;
-запис №10: 18 лютого 2008 року переведена грохотником третього розряду по подачі сухої сировини на грохот на дробильно-сортувальної фабрики кар`єру «Північний» - Розпорядження № 26-к від 18.02.2008 року;
- запис №11: 11 вересня 2008 року переведена сепараторником 4 розряду по подачі сухої сировини на сепаратор дробильно-сортувальної фабрики кар`єру «Північний» - Розпорядження № 123-к від 11.09.2008 року;
запис №12: Відкрите акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Маріупльський металургійний комбінат ім. Ілліча» Рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «ММК ім. Ілліча», протокол №13 від 01 липня 2010 року;
-запис №13: за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення вищевказаної професії по Списку №1 Наказ № 25 від 18.02.2004, Розпорядження № 49 від 06.02.2009 року;
-запис №14: Публічне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» протокол від 25 квітня 2016 року №21.
-запис №15: 30 січня 2017 року звільнена за власним бажанням, переїзд на нове місце проживання, стаття 38 КЗпП України Розпорядження № 14-к від 30.01.2017.
Крім трудової книжки позивачем надано Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29 липня 2019 року №355-119ГОК.
Відповідно до вказаної довідки зазначено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день у структурному підрозділі ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» Гірничо-збагачувальний комплекс «Укрмеханобр» і за період:
з 09 червня 2005 року по 11 грудня 2005 року виконувала роботу за професією прибиральних виробничих приміщень, що не дає право на пільгове пенсійне забезпечення;
з 12 грудня 2005 року по 17 лютого 2008 року виконувала роботи на дільницях дроблення, сортування та збагачення руди чорних металів (залізної руди), що містить у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двооксиду кремнію за професією машиніст конвеєра з подачі сухої сировини на конвеєр дільниці дробильно-сортувальної фабрики кар`єра «Північний», що передбачено Списком 1 розділ ІІ позиція 2а-3а. Код КП 8112.2, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;
з 18 лютого 2008 року по 10 вересня 2008 року виконувала роботи на дільниці дробильно-сортувальної фабрики кар`єра «Північний» - дільниця дроблення, сортування та збагачення залізної руди, що містить у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двооксиду кремнію за професією грохотник з подачі сухої сировини на грохот, що передбачено Списком №1 розділ ІІ позиція 2а-3а. Код КП 8112.2, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;
з 11 вересня 2008 року по 02 серпня 2016 року виконувала роботи на дільницях дроблення, сортування та збагачення руди чорних металів (залізної руди), що містить в пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двооксиду кремнію за професією сепараторник дільниці дробильно-сортувальної фабрики кар`єра «Північний», що передбачено Списком 1 розділ ІІ позиція 2а-3а. Код КП 8112.2, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36;
з 03 серпня 2016 по 30 січня 2017 року виконувала роботи на дільницях дроблення, сортування та збагачення руди чорних металів (залізної руди), що містить у пилу 2 і більше відсотків кристалічного (вільного) двооксиду кремнію за професією сепараторник дільниці дробильно-сортувальної фабрики кар`єра 2Північний», що передбачено Списком 1 розділ ІІ, код КП 8112.2 підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461.
За період роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року включено пільговий стаж роботи по Списку №1 складає11 років 01 місяць 03 дні
Вказана Довідка містить підписи начальника комплексу та начальника ОП та ЗП, що завірені печаткою.
При цьому, вказані періоди не зараховані пенсійним органом лише з підстав невідповідності довідки встановленим нормам, зокрема щодо наявності підписів відповідних осіб..
Суд звертає увагу, як вже зазначено вище, норми чинного законодавства надають перевагу записам трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
Таким чином, оскільки позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17 (провадження №К/9901/768/17).
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Тобто, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей з посиланням на дати та номери відповідних наказів, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим відсутність підписів начальника відділу кадрів та головного бухгалтера в уточнюючій довідці не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.
В додатку 5 до Порядку №637 визначена форма Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до якої довідка має містити три підписи посадових осіб: керівника, начальника відділу кадрів та головного бухгалтера.
Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка, в якій, зокрема, наявна інформація про характер роботи, період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, куди включається цей період роботи.
Таким чином, в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди, а саме з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року до пільгового стажу за Списком 1, підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач-2 таким правом не скористалося.
При цьому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача-1 призначити позивачеві пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, і на власний розсуд розраховувати пільговий чи страховий стаж, та задоволення зазначених вимог свідчитиме про втручання до дискреційних повноважень пенсійного органу, що є неприпустимим.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.
Щодо визначення належного органу Пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у цій справі, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Згідно із п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за первісною заявою позивача про призначення пенсії від 08 березня 2023 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.
Проте з огляду на те, що електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, суд вважає, що обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача слід покласти саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за місцем проживання позивача.
Згідно з частинами першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.
Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 30 березня 2023 року. Відтак, оскільки задоволено основну позовну вимогу, зазначена сума підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пропорційно заявленим вимогам, по 536,80 грн. з кожного.
Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 133, 139, 243-246, 250, 294, 295 КАС України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 березня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23 січня 2020 року рішенні 1-р/2020, та зарахувати до пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 12 грудня 2005 року по 30 січня 2017 року (11 р. 01 м. 03 д.).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева