Справа № 380/8790/23
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/8790/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невидачі Позивачу направлення на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби та зобов`язати вчинити дії, зобов`язати Відповідача самостійно видати Позивачу направлення на проходження медичного огляду військово- лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби за місцем проходження військової служби, без виїзду в зону виконання бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

У зв`язку із незадовільним станом здоров`я, який впливає на несення військової служби та належне і повноцінне виконання військових обов`язків, позивач 13.03.2023 подав рапорт до відповідача з метою направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності для подальшого несення військової служби.

Разом з тим позивач зазначає, що направлений рапорт, а також усі попередні звернення не призвели до жодного результату, та залишились без відповіді.

Позивач вважає, що відповідач, не приймаючи будь-якого рішення щодо його рапорту - допустив протиправну бездіяльність, оскільки не виконав свого обов`язку щодо визначення придатності позивача, зокрема, за станом здоров`я до військової служби, зважаючи на докази існування погіршеного стану здоров`я у зв`язку із проходженням військової служби.

Ухвалою суду від 01.05.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін,.

Відповідач 19.07.2023 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2022 №17 зараховано до списку особового складу частини, на всі види забезпечення і призначено підполковника резерву ОСОБА_1 - начальником командного пункту заступником начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 . Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по стройовій частині) від 30.06.2022 №160 підполковника ОСОБА_1 , начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 призначено оперативним черговим командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 . 24.12.2022 року підполковнику ОСОБА_1 доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 №528 від 23.12.2022 року про прибуття його у зону виконання бойового завдання військовою частиною НОМЕР_1 до 18.00 год. 26.12.2022 року. Надалі, 26.12.2022 підполковник ОСОБА_1 отримав скерування у ВМКЦ Західного регіону м. Львів з РТЦК та СП та почав проходити стаціонарне лікування. 15.03.2023 року відповідачем отримано виписний епікриз №2121 від 08.03.2023 року про завершення лікування підполковника ОСОБА_1 у ВМКЦ Західного регіону. Однак, після виписки з вищевказаного лікувального закладу підполковник ОСОБА_1 у зону виконання бойового завдання військовою частиною НОМЕР_1 не прибув. Наказом командира військової частини №147 від 15.03.2023 року по факту самовільного залишення місця служби позивача розпочато службове розслідування. Відповідне розслідування було завершено 06.04.2023. Оскільки, позивач без поважних причин не повернувся до місця проходження служби військової частини НОМЕР_1 після закінчення відпустки (тобто знаходиться за межами місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з 10.03.2023), чим ухилився від проходження служби на займаній посаді та виконання своїх обов`язків, про що Відповідач повідомив ТУ ДБР м. Полтави, яке розпочало досудове розслідування за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України за відповідним фактом.

Відповідач зазначив, що позивач до свого безпосереднього командира з відповідним рапортом не звертався, в журналі реєстрації вхідної кореспонденції військової частини рапорт не зареєстровано.

Крім того, Наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №90 від 12.06.2023 року Позивача звільнено з займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 16.05.2023 року, оскільки Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, 16.05.2023 року внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001002 від 16.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення відповідно до ч. 5 ст. 407 КК України.

Оскільки позивач до свого безпосереднього командира з відповідним рапортом по команді не звертався, та у зв`язку з призупиненням військової служби позивачу, видати таке направлення не можливо, оскільки він не входить до чисельності Збройних Сил України та не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням наведеного просив відмовити у задоволенні позову.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.03.2022 №17 зараховано до списку особового складу частини, на всі види забезпечення і призначено підполковника резерву ОСОБА_1 - начальником командного пункту заступником начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України (по стройовій частині) від 30.06.2022 №160 підполковника ОСОБА_1 , начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 призначено оперативним черговим командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 .

Позивач неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого та довідок про тимчасову непрацездітність військовослужбовця.

Так, зі змісту виписного екіпризу із медичної карти стаціонарного хворого №2121 ОСОБА_1 отримав рекомендацію скерування на ВЛК (а.с.24).

Позивач долучив до матеріалів справи копію рапорту від 12.03.2023 на ім`я т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. У додатках до рапорту зазначено копії виписних екіпризів №170,181,2121.

Позивач стверджує, що відповідь на його рапорт не надходила.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

За приписами статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон України №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Згідно частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини дванадцятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, (далі Закон № 2011-XII).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців-обов`язок командирів (начальників).

Військовослужбовці, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я.

За відсутності за місцем проходження військової служби військово-медичних закладів охорони здоров`я чи відповідних відділень або спеціального медичного обладнання, а також у невідкладних випадках медична допомога надається державними або комунальними закладами охорони здоров`я за рахунок Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення №402).

Відповідно до пункту 1.1, 1.2 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза це медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.

Згідно з пунктом 2.3.4 Розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи.

Пунктом 1.1 розділу II Положення №402 визначено, що медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби.

Відповідно до підпункту б пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Пунктом 6.10 розділу II Положення №402 встановлено, що медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).

Згідно з пунктом 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення №402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

В свою чергу, відповідно до пункту 20.4 глави 20 розділу ІІ Положення №402 у воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову придатний до військової служби, за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

Аналіз наведеним норм свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу, звільняються з військової служби, у тому числі за станом здоров`я, на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби.

Визначення ж придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців забезпечується військово-лікарською експертизою, направлення на яке видається, у тому числі, командирами військової частини.

Позивач у позовній заяві стверджує про наявність у нього захворювань, - що на його переконання впливають (перешкоджають) подальшому проходженню ним військової служби, в підтвердження чого надає результати ряду медичних обстежень та медичних, консультативних висновків. Водночас, підтвердити чи спростувати зазначені доводи для військовослужбовця можливо лише шляхом проведення ВЛК компетентним органом.

Разом з тим, статтею 14 розділу «Загальні обов`язки військовослужбовців» Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника, тобто «по команді».

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання.

Пунктом 1.4 та 1.5 ст. 1 «Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 124 від 07.04.2017 року передбачено, що: «Основним методом керівництва та управління військами (силами) є спілкування посадових осіб військових частин (установ) між собою.

Службове листування слід застосовувати лише за необхідності, тоді, коли немає умов для особистого спілкування, неможливо використовувати технічні засоби зв`язку або коли чинним законодавством передбачено складання письмового документа.

Позивачем до матеріалів справи долучено копію рапорту від 12.03.2023 на ім`я т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про направлення його на огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби. У додатках до рапорту зазначено копії виписних екіпризів №170,181,2121.

Водночас, доказів скерування такого рапорту позивачем матеріали справи не містять. Відповідач спростовує отримання такого рапорту, та вказує, що в журналі реєстрації вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 рапорт не зареєстровано.

Ба більше, наказом начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) №90 від 12.06.2023 року позивача звільнено з займаної посади та призупинено військову службу у Збройних Силах України з 16.05.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №166 від 13.06.2023 року підполковнику ОСОБА_1 , оперативному черговому командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , призупинено військову службу у Збройних Силах України та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 16.05.2023. Документи направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доказів оскарження вказаних наказів матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 144-2 Розділу IV «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військово службовцям призупиняються.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Оскільки доказів направлення та отримання відповідачем рапорту позивача про направлення його на огляд ВЛК з метою визначення стану придатності до військової служби матеріали справи не містять, а також враховуюче те, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та виключений зі списків такої частини наказом від 13.06.2023 №166, відсутні підстави для зобов`язання відповідача видати позивачу направлення на проходження медичного огляду військово- лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби за місцем проходження військової служби, без виїзду в зону виконання бойових дій.

Враховуючи викладене, суд висновує про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судовий відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Грень Н.М.