Справа № 480/3796/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2023 року Справа № 480/3796/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Глазька С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 11.02.2023 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки на момент звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» позивач мав вислугу років менше ніж 25 років, що не є достатнім для призначення пенсії.
Перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив такі обставини.
11.02.2023 позивач, через портал електронних послуг, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014.
Вказане рішення відповідача мотивоване тим, що на дату звернення стаж роботи за вислугу років становить 24 роки 01 місяць 13 днів, у тому числі на посадах прокурорів 22 роки 01 місяць 12 днів. Права на призначення пенсії за вислугу років заявник не має, так як відсутній стаж роботи за вислугу років 25 років.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VІІ) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Судом установлено, що, згідно з записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , позивач у період з 15.08.1996 по 20.09.2001 проходив службу в органах внутрішніх справ, у період з 26.02.2002 по 11.02.2023 (дата подання заяви) працює на різних прокурорських посадах в органах прокуратури Сумської області.
Оскаржуване рішення у своїх мотивах не містить розрахунку стажу позивача, однак відповідач у ньому зазначив, що на дату звернення стаж роботи за вислугу років становить 24 роки 01 місяць 13 днів, у тому числі на посадах прокурорів 22 роки 01 місяць 12 днів.
У відзиві на позовну заяву відповідач наводить відповідний розрахунок, а саме зазначає, що до стажу роботи за вислугу років враховано всі періоди, в тому числі період з 15.08.1996 по 25.07.2000 врахований як половина строку навчання за вищою юридичною освітою на підставі диплому від 23.06.2000 серії МВ № 10004547, витягу з наказу по українській академії внутрішніх справ від 25.07.1996 № 325 та витягу з наказу по національній академії внутрішніх справ України від 22.06.2000 № 366; з 26.07.2000 по 20.09.2001 врахований як робота на інших посадах на підставі довідки про проходження служби в органах внутрішніх справ від 12.07.2022 № 12/К-19зі(ик); з 26.02.2002 по 11.02.2023 врахований як робота на посаді прокурора/слідчого складу на підставі даних трудової книжки від 21.09.2001 серії НОМЕР_1 .
Так, з вказаного пояснення відповідача судом встановлено, що до стажу роботи за вислугу років позивачем враховано:
з 15.08.1996 по 25.07.2000 3 років 11 місяців 11 днів (однак зараховано у стаж тільки 50%);
з 26.07.2000 по 20.09.2001 1 років 1 місяців 26 днів;
з 26.02.2002 по 11.02.2023 20 років 11 місяців 17 днів.
Відповідно до розрахунку вказаних періодів стаж роботи за вислугу років позивача при 100% зарахуванні повинен складати 26 років 24 дні, однак у зв`язку з тим, що відповідачем період з 15.08.1996 по 25.07.2000 був врахований як половина строку навчання за вищою юридичною освітою, стаж роботи за вислугу років позивача, зазначений у оскаржуваному рішенні, склав 24 роки 01 місяць 13 днів.
Враховуючи вище викладені обставини, спірним у даній справі є правомірність зарахування відповідачем до стажу роботи за вислугу років позивача періоду з 15.08.1996 по 25.07.2000 як половину відповідного періоду.
Так, відповідно до відзиву відповідача, правомірність вказаного розрахунку обґрунтовує тим, що вказаний період він вважав навчанням за вищою юридичною освітою на підставі диплому від 23.06.2000 серії МВ № 10004547, витягу з наказу по українській академії внутрішніх справ від 25.07.1996 № 325 та витягу з наказу по національній академії внутрішніх справ України від 22.06.2000 № 366.
Відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.
З вказаним висновком відповідача суд не погоджується у зв`язку з наступним.
Відповідно до вище вказаних наказів позивач у період з 15.08.1996 по 25.07.2000 був курсантом Української академії внутрішніх справ та фактично проходив службу в ОВС, що зазначено у трудовій книжці позивача.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-XII, який був чинним на час навчання Позивача (далі - Закон № 565-XII), "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ у редакції, чинній на час спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-ХІІ), "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1992 року № 33 "Про створення Української академії внутрішніх справ" (далі - Постанова № 33), Указом Президента України від 20.12.1996 року № 1257/96 (далі - Указ № 1257/96), Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року № 1410 "Про створення єдиної системи військової освіти" (далі - Постанова № 1410), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" у редакції, чинній на час навчання позивача (далі - Порядок № 393).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. ст. 22, 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У пункті 5 частини першої статті 16 Закону № 1697-VІІ визначено, що гарантії незалежності прокурора забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.
У статті 15 Закону № 1697-VІІ закріплено перелік посад прокурорів органів прокуратури.
Частиною першою статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
Відповідно до частин другої, шостої, восьмої статті 86 Закону № 1697-VІІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.
Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ).
Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону № 1697-VІІ положення цього Закону, у тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.
Згідно ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Частинами 2, 3 статті 18 Закону № 565-XII, який був чинним на час навчання Позивача, було визначено, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.
Постановою № 33 прийнято пропозицію Міністерства внутрішніх справ України, погоджена з Міністерством вищої освіти, Міністерством економіки, Міністерством фінансів, Міністерством праці, Міністерством юстиції України та Київським міськвиконкомом, про створення в місті Києві Української академії внутрішніх справ на базі Київської вищої школи Міністерства внутрішніх справ СРСР імені Ф . Е . Дзержинського та Київського філіалу Всесоюзного інституту підвищення кваліфікації керівних працівників Міністерства внутрішніх справ СРСР.
Створення зазначеної академії здійснити у межах асигнувань на підготовку кадрів, передбачених Міністерством внутрішніх справ.
Указом Президента України № 1257/96 постановлено надати Українській академії внутрішніх справ статус національної і надалі іменувати її Національна академія внутрішніх справ України.
Постановою № 1410 затверджено перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, до якого включено вищі навчальні заклади МВС, у тому числі Національну академію внутрішніх справ, в якій проходив навчання позивач у період з 15.08.1996 року по 25.07.2000 року.
Відповідно до п. 1 Порядку № 393 у редакції, чинній в період навчання позивача, зокрема, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-ХІІ визначено види військової служби, а саме: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - виші військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується військова служба незалежно від місця її проходження.
Будь-яких обмежень щодо зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, зазначена норма Закону не містить.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурори набувають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, але за наявності на день звернення до органів Пенсійного фонду України у період з 1 жовтня 2020 року і пізніше: 1) вислуги років не менше 25 роки; 2) у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
При цьому, до вказаної загальної вислуги років, яка надає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, серед іншого, військова служба шляхом зарахування відповідного періоду в повному обсязі.
Системний аналіз вищенаведених нормативних приписів дозволяє стверджувати, що навчання в Українській академії внутрішніх справ, зокрема, у період з 1996 по 2000 роки, прирівнюється до проходження військової служби.
Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що оскільки у період з 15.08.1996 року по 25.07.2000 року позивач навчався в Українській академії внутрішніх справ і такий час навчання (3 роки 11 місяців 11 днів), у відповідності до вищевикладених правових норм, прирівнюється до військової служби, то він підлягає зарахуванню до вислуги років (загальної) у порядку статті 86 Закону № 1697-VІІ.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач безпідставно зарахував до стажу роботи позивача, який надає йому право на призначення пенсії за вислугою років лише половину строку з 15.08.1996 по 25.07.2000, що слідує з відзиву на позовну заяву, та як наслідок неправильно обрахував його загальний стаж роботи за вислугою років.
Разом з тим, з урахуванням вказаного періоду (3 роки 11 місяців 11 днів) позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії мав стаж роботи за вислугу років більше 26 років, що дозволяє стверджувати про наявність у позивача необхідної загальної вислуги років для призначення йому пенсії у порядку статті 86 Закону № 1697-VІІ (наявність стажу на посадах прокурорів 22 роки 1 місяці 12 днів не є спірним у даній справі).
Щодо належного відповідача у даній справі суд зазначає наступне.
З 01.04.2021 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», органи Пенсійного Фонду при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій застосовують принцип екстериторіальності, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій територіальними органами Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Організація стаціонарного прийому та обслуговування громадян» Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2015 №13-1 (далі - Положення №13-1) прийом громадян здійснюється протягом робочого часу органу Пенсійного фонду без поділу за територіальним (зональним, дільничним) принципом в межах території обслуговування відповідного органу Пенсійного фонду.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Абзацом 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону № 1697-VІІ позивач звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області.

За принципом екстериторіальності територіальним органом Пенсійного фонду, уповноваженим на розгляд поданої позивачем заяви, визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке і прийняло оскаржуване позивачем рішення від 17.02.2023 № 41 про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, зважаючи на протиправність рішення від 17.02.2023 № 41 органом, який має вчинити дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача, що обумовлене поданням ним заяви від 11.02.2023, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Предметом переданого на вирішення суду спору є неправомірність рішення органу Пенсійного фонду саме щодо не призначення пенсії, а не її не виплата після призначення. Визначення судом органу Пенсійного фонду, уповноваженого на фактичну виплату пенсії, за відсутності факту призначення пенсії, є передчасним і як спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, за захистом якого звернувся позивач.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1073,60 грн, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.02.2023 №41 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 з 11.02.2023 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько