Справа № 216/3578/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 липня 2023 року Справа № 216/3578/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Державної казначейської служби України, відповідача-2: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Державної казначейської служби України, відповідача-2: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій представник просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не виконання вимог виконавчого листа у справі №2-а-453/11 від 19.03.2013 р., постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №2а-453/2011 від 24.06.2010 року, ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-453/2011 від 11.05.2012 р.;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України провести безспірне списання з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області коштів у сумі: 1 254 044,39 гри, згідно виконавчого листа у справі №2-а-453/11 від 19.03.2013 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2023 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо невиконання вимог виконавчого листа у справі №2-а-453/11 від 19.03.2013 - направлено за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2023 року для розгляду адміністративної справи №216/3578/23 визначено суддю Олійника В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Державної казначейської служби України, відповідача-2: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху та ухвалено:

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з моменту отримання даної ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 необхідно:

- надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску відповідного строку;

- визначити правовий статус Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відповідності до вимог статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України.

20 липня 2023 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява щодо виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року вх.№61753/23, в якій представник зазначає наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 повинна звернутися до суду на протязі 10 діб з часу коли вона дізналася про порушення її прав, але цей строк враховується на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

У статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 p. № 1404-VIII вказується: «1. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами», тобто державний виконавець, відмовляючи ОСОБА_1 у виконанні вимог виконавчого листа у справі №2-а-453/11 повинен був прийняти рішення шляхом винесення постанови, попередження, внесення подання, складення акту та протоколу, надання доручення, розпорядження, вимоги, подання запиту, заяви, повідомлення або іншого процесуального документу, саме у цьому випадку, на думку представника, слід враховувати 10-денний строк звернення до суду.

ОСОБА_1 отримала відповідь лише №04-10-10/6268 від 05.05.2023 pоку, а законодавець не встановлював до отриманих листів 10 денний строк звернення до суду, так як лист не є процесуальним документом у розумінні статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 p. №1404-VIII, і тому суд, на думку представника позивача, не має підстав встановлювати вимогу 10-денного строку звернення до суду.

ОСОБА_1 повинна була отримати постанову державного виконавця про повернення заяви про відкриття виконавчого провадження і матеріалів до неї, і тоді на протязі 10 діб позивач дійсно повинна була звернутися до суду, але замість постанови остання отримала 16.05.2023 року лист №04-10-10/6268 від 05.05.2023 року.

З урахування викладеного, представник позивача не погоджується з позицією суду та просить поновити строк звернення до суду та відкрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви та поданої представником позивача заяви на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, суд виходить із наступного.

Щодо вимоги ухвали суду надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами поважності причин пропуску відповідного строку, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду:

1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але до такого позову застосовуються положення статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що у разі пропущення строку для звернення до суду, позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку з доказами поважності причин його пропуску. При цьому, необхідною рисою таких підстав повинна бути саме поважність причин пропуску строку.

В поданій заяві про усунення недоліків позовної заяви, представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 отримала відповідь №04-10-10/6268 від 05.05.2023 pоку, а законодавець не встановлював до отриманих листів 10 денний строк звернення до суду, так як лист не є процесуальним документом у розумінні статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 p. №1404-VIII, тому суд, на думку представника позивача, не має підстав встановлювати вимогу 10-денного строку звернення до суду.

Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

У практиці Верховного Суду, а саме в постанові від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19, сформовано наступні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України у спорах цієї категорії.

Так, у згаданому рішенні зазначено наступне:

« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.»

Зважаючи на викладене, суд вважає, що посилання на лист-відповідь, який отримано від виконавчої служби позивачем, як на підставу для початку відрахунку строку для звернення до суду із позовною заявою, з урахуванням практики Верховного Суду, є помилковим.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги суду, яка також була визначена в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху, про необхідність визначити правовий статус Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відповідності до вимог статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України (у позовній заяві ГУ ПФУ визначено як боржника), суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України, учасниками справи є сторони, треті особи.

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Таким чином, в адміністративній справі не можуть бути учасниками: скаржник, стягувач, боржник та особа, дії якої оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів справи, у вищевказаному адміністративному позові, позивачем визначено правовий статус Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як боржника.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що в поданій представником позивача заяві від 20 липня 2023 року, не дивлячись на вимогу суду, ГУ ПФУ знову визначено не відповідачем або третьою особою, а боржником.

Таким чином, представник позивача на вимогу суду не визначив правовий статус Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відповідності до вимог статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що представник позивача не усунув недоліки позовної заяви, яку було залишено без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно частини 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст.ст.169,243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Державної казначейської служби України, відповідача-2: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), боржник: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати представнику позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник