Справа № 160/3048/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2023 року Справа № 160/3048/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2023р. прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року залучено в якості відповідача по справі №160/3048/23 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року допущено заміну відповідача-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) на належного - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якому остання просила відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що з 29.05.2013р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Україні в Дніпропетровській області та отримуєте пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
02.09.2014р. ОСОБА_1 подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII.
Згідно Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 року по справі №203/4897/15-а (2-а/0203/110/2015) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо утримання з ОСОБА_1 пенсії, як з працюючого державного службовця. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.06.2015 року.
З 01.03.2019р. ОСОБА_1 переведено автоматично на пенсію за віком на підставі пункту 4-7 розділу XV відповідно до Закону № 1058.
01.11.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу". До заяви додано, зокрема, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.11.2022 року № 17.2-66/86 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за період з 01.11.2017 по 31.10.2022 від 01.11.2022 року № 17.2-66/87, видані Головним управлінням статистики у Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.11.2022 № 0 позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889. У вказаному рішенні зазначено, що з матеріалів пенсійної справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 була призначена та виплачувалася пенсія за віком згідно Закону №3723. Відтак, за наявності факту призначення та виплати пенсії згідно Закону №3723, пенсія згідно Закону №889 не призначається. Для вірного прийняття рішення долучити до ЕПС усі матеріали п/с довідки про з/п держслужби, рішення суду тощо, оскільки за даними АСОПД проглядується перехід у 2014 році на держслужбу.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини першої статті 9, частини першої статті 10 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон №3723-ХІІ), передбачені розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі Закон №889-VІІІ).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону №3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення спірної пенсії позивач: досягла передбаченого статтею 26 Закону №1058 віку (їй виповнилось повний 65 років); її загальний страховий стаж становив понад 47 років, стаж державної служби станом на 01.05.2016р. 12 років 7 місяців.

Відповідачами не заперечується та не спростовується, що позивачка має достатній страховий стаж та стаж державної служби, необхідний для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу", який підтверджується трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 від 01.08.1972р., копія якої наявна в матеріалах справи та була досліджена судом.

Враховуючи наведене, суд погоджується із доводами позивача про наявність у неї права на призначення (переведення) спірної пенсії.

Разом із тим, суд зауважує, що постановою Верховного Суду від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22 зроблено правовий висновок, що визначальною умовою для збереження за позивачем права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у випадку, коли вперше призначалася пенсія за нормами ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 3723-ХІІ є встановлення додаткових умов, а саме: наявність в цієї особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади держслужби або 20 років стажу держслужби не залежно від того чи працювали станом на 01.06.2016 року на держслужбі).

Відповідачі у поданих відзивах та оскаржуваному рішенні зазначили, що оскільки заявнику раніше була призначена пенсія відповідно до Закону №3723 «Про державну службу», вона не має права на нове призначення.

Однак такі доводи суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Матеріалами справи підтверджується, що з 29.05.2013р. позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Україні в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 02.09.2014р. ОСОБА_1 надала заяву про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII. З 01.03.2019 позивачку переведено автоматично на пенсію за віком на підставі пункту 4-7 розділу XV відповідно до Закону № 1058.

Відповідач не заперечує, що з 01.05.2015 виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 3723) було припинено у зв`язку з тим, що на той момент позивач працювала на посаді державного службовця, що суперечить Закону України "Про, внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", а тому, з урахуванням змін, внесених зазначеним Законом, з 01.01.2016 пенсія виплачувалась у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон № 1058).

Разом з тим, судом встановлено, що пенсію, розраховану відповідно до Закону № 3723, зобов`язано відповідача поновити позивачу лише на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 у справі № 203/4897/15-а та встановлено у фіксованому розмірі, що унеможливлювало проведення подальших перерахунків з урахуванням підвищень, встановлених законодавством.

Таким чином, виплата пенсії відповідно до Закону № 3723 здійснювалась лише на підставі зобов`язання з 01.06.2015 по 31.12.2015, тобто станом на 01.05.2016 позивач отримувала пенсію відповідно до Закону № 1058.

Обґрунтовуючи свою позицію відповідач покликається на пункт 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, який передбачає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у разі, якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до вказаного Закону №3723-ХІІ.

Разом з тим, суд зауважує, що Закон №889-VIII не пов`язує нарахування пенсії за віком з отриманням раніше пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ. Так, як уже зазначалось вище, право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII громадяни, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік.

Суд звертає увагу, що Порядок №622 є підзаконним нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі пункту 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а тому має відповідати положенням вказаного закону та конкретизувати його положення.

При цьому, підзаконний нормативно-правовий акт не може суперечити закону, на виконання якого він прийнятий, та встановлювати обмеження для реалізації права, гарантованого відповідним законом.

Разом з тим, окрім умов, визначених пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, Порядок №622 встановлює додаткову умову для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, а саме: якщо до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

У той же час, ані Закон №3723-XII, ані Закон №889-VIII такої умови не містять.

Отже, твердження відповідача про те, що на час набрання чинності Законом №889-VІІІ позивачка вже отримувала пенсію відповідно до вимог Закону №3723-ХІІ, а тому немає права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, є необґрунтованим.

Крім того, орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства України.

Посилання відповідачів на недоцільність поновлення виплати пенсії за законом "Про державну службу" через те, що розрахований розмір пенсії є меншим ніж той, який виплачується за законом №1058-IV, є необґрунтованим, оскільки саме пенсіонер має право вирішити, який вид пенсії він бажає отримувати за умови додержання вимог, передбачених законом. Це означає, що за умов, якщо пенсіонер має право на виплату за декількома законами одночасно, і усі необхідні вимоги для цього дотримані, він вправі самостійно обрати вид своєї пенсії.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 за № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах при цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на проаналізовані норми законодавства, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян України на достатній життєвий рівень, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0 від 09.11.2022р. про часткову відмову в призначенні/перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», суд зазначає наступне.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, при цьому, саме переведення на пенсію по віку відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII відповідачем не здійснено, тому такі вимоги є передчасними.

Відтак, суд дійшов висновку, що питання про перерахунок та виплату пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, без переведення на даний вид пенсії є передчасним, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2022р. (зареєстрована за №16855) про призначення/перерахування пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, із урахуванням правової оцінки, наданої у даному рішенні суду.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 358 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька обл., м.Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0 від 09.11.2022р. про часткову відмову в призначенні/перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2022р. (зареєстрована за №16855) про призначення/перерахування пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, із урахуванням правової оцінки, наданої у даному рішенні суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 358,00грн. (триста п`ятдесят вісім гривень).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька обл., м.Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 358,00грн. (триста п`ятдесят вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова