Справа № 420/10677/23
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Акціонерного товариства "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО" про стягнення адміністративно-господарські санкції та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Акціонерного товариства "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО", в якій просить суд:

- стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО" на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції у розмірі 4 549 455,00 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1401230,60 грн. (Одержувач: ГУК у Херсон.обл./Херсон.р-н/50070000, код 37959517 Банк: Казначейство України, ІВАN UA0021451, Бюджетне кодування в призначенні платежу: *; 101; код ЄДРПОУ підприємства; платежі до Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за 2021 рік).

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача утворилась заборгованість з відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яка відповідачем у встановлені законодавством строки погашена не була.

30.05.2023 року від Акціонерного товариства "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО" надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (затв. Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.201З) - форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії (датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником). При цьому Роботодавець визначає вид звітності - первинна або уточнювальна. Первинна звітність подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії), а Уточнювальна звітність - подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії: умов праці, розміру заробітної плати, вимог до претендента тощо але не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та назви професії (посади)) - тобто, якщо кількість вакансій у порівнянні з минулим місяцем не змінилася - звіт за формою № 3-ПН роботодавцем до центру зайнятості не подається. З метою пошуку осіб з інвалідністю, які б могли обійняти посади у Товаристві, Товариством, протягом 2021 року, подавались оголошення до місцевої газети «Гривна», відповідно до яких особам з інвалідністю пропонувались вакантні посади у Товаристві (копії сторінок газети «Гривна» додаються) (оригінали газет знаходяться у Центральній бібліотеці іммені Лесі Українки Херсонської централізованої бібліотечної системи). Також повідомлялась можливість дізнаватись відповідну інформацію за наданими номерами телефонів - звертаємо увагу Суду, що такого обов`язку на роботодавців Законом № 875 не покладено. З наведеного вище вбачається, що протягом 2021 АТ «Херсонобленерго» створило низку робочих місць з можливістю працевлаштування осіб з інвалідністю, але з боку останніх не виявлялося бажання на них працевлаштуватись - відтак, факт відсутності бажання осіб з інвалідністю працевлаштовуватись у Товаристві перебуває поза волею останнього. Таким чином, понад обов`язки, встановлені Законом № 875, Відповідач активно здійснював пошук осіб з інвалідністю з метою їх подальшого працевлаштування.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з знаходженням судді Бутенка А.В. у відпустці з 26.06.2023 року по 28.07.2023 року, справа розглядається 31.07.2023 року.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Обставини справи.

28.02.2022 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» подано до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми № 10-ПОІ про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідіністю за 2021 рік, за яким середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 2418 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 77 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, спеціально створених - 97 осіб; фонд оплати праці штатних працівників 550 029,10. грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника 227 472,74 грн.

Листом від 04.04.2022 року за № 02-08/1800 Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів повідомило Акціонерне товариство "Херсонобленерго" про необхідність сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 4 549 455,00 грн. за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.

За несплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій у встановлений строк позивачем нарахована пеня у сумі 1 401 230,60 грн.

Вказані суми адміністративно-господарських санкцій та пені відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії для них щодо рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-XII (далі - Закон № 875-XII).

Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 року № 129, передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

Частинами 1, 2, 3 статті 18 Закону № 875-XII встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Поряд із цим, ч.ч.1, 2 ст.218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, і за своєю суттю, а також з огляду на вимоги ч.1 ст.20 Закону № 875-XII, є адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно п.4 ч.3 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VI роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

Відповідно до п.2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2017 р. № 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 р. № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Висновки суду.

Виходячи зі змісту вказаних норм законодавства вбачається, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону № 875-XII. Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю, що підтверджується звітами форми 3-ПН від 04.01.2021 року, 01.04.2021 року, 03.06.2021 року, 20.09.2021 року та 01.12.2021 року, відповідно до яких АТ "Херсонобленерго" повідомляло центр зайнятості про наявність вакансій для інвалідів у січні - 27, у лютому, березні, квітні - 29, у травні, червні - 30, липні, серпні, вересні - 32, жовтні, листопаді, грудні - 34.

Також згідно наданих до суду копій газети "Гривна" відповідач протягом 2021року систематично подавав оголошення про наявність вільних вакансій для інвалідів із зазначенням номерів телефонів для отримання відповідної інформації.

Вказане свідчить, що Акціонерним товариством "Херсонобленерго" вживалися всі залежні від нього заходи щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади на підприємстві.

Враховуючи те, що відповідачем були виконані вимоги Закону № 875-ХІІ щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, доказів того, що підприємство не створило робочі місця для інвалідів, відмовляло інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, суд дійшов до висновку, що причини не працевлаштування інвалідів не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати у таких випадках:

- в разі порушення роботодавцем вимог ч.3 ст.18 Закону 875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів;

- в разі порушення роботодавцем вимог ч.3 ст.17, ч.1 ст.18, ч.ч.2, 3, 5 ст.19 Закону 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що відповідачем не було допущено жодних із зазначених позивачем порушень вимог Закону № 875-XII, відтак відсутні підстави для сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.05.2021 р. у справі № 260/554/19, від 17.09.2020 р. у справі № 160/4443/19, від 21.08.2020 р. у справі № 812/1129/18, від 31.07.2019 р. у справі № 817/724/17, від 27.02.2018 р. у справі № П/811/694/17, від 21.08.2018 р. у справі № 804/6950/15, від 21.09.2018 р. у справі № 816/593/17, від 14.02.2018 р. у справі № 820/2124/16, від 31.10.2018 р. у справі № 812/1136/18.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст.6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (пров. Інженера Корсакова, буд. 5-А м. Херсон, 73000, ) до Акціонерного товариства "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО" (вул. Пестеля, 5, м. Херсон, 73000, ) про стягнення адміністративно-господарські санкції та пені відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко

.