Справа № 334/3567/23
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2023-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.06.2023
Справа № 334/3567/23
Провадження № 2-а/334/44/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2023 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР № 5931995 від 24.09.2022 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 24 вересня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. за адресою: Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, Олександрівський район, площа Пушкіна, 25 старшим лейтенантом поліції батальйону УПП роти ТОР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Семенютою Михайлом Олександровичем був зупинений автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Причиною для зупинки транспортного засобу стала начебто планова перевірка документів. В ході якої поліцейський встановив, що ОСОБА_1 будучи водієм керував автомобілем ВАЗ 2108 не маючи права керування транспортним засобом.

В результаті розгляду справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотними порушеннями прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відсутність причини для зупинки транспортного засобу. Так, підставою для зупинки поліцейським стало перевірка документів. Втім, жодного з вищезазначених пунктів поліцейський не вказав. Разом з цим, такої підстави для зупинки транспортного засобу, як перевірка документів ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» взагалі не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відсутність посилань на конкретні пункти порушення ПДР України. Винесена постанова не містить жодної конкретизації про те, який пункт Правил дорожнього руху нібито був порушений позивачем. Натомість зазначено лише норма, згідно якої настає відповідальність - ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, оскаржувана постанова в описі обставин та суті адміністративного правопорушення не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, що у свою чергу - свідчить про її протиправність.

Постанова розглянута не в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 та відмітки, що особа від отримання копії постанови відмовилась. Більш того, копію постанови не було направлено ОСОБА_1 що є грубим порушення ст. 285 КУпАП.

Поза увагою не може залишитися той факт, що до матеріалів справи не було долучено жодного доказу, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Про винесену постанову позивач дізнався лише після того, як 24.04.2023 року його захисник - адвокат Полулях С.Ю. ознайомився з матеріалами справи адміністративного правопорушення в рамках справи № 334/2888/23, що підтверджується відповідними доказами, які долучаються до позовної заяви.

Враховуючи наведене, просить поновити строк для подання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР № 5931995 від 24.09.2022 року. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5931995 від 24.09.2022 року. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою № 334/3557/23 від 05.05.2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позо вного провадження з викликом сторін.

17.05.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в скомі зазначено, що 24.09.2022 року під час несення служби у Запорізькій області, поліцейським Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій транспортного засобу ВАЗ 2109 не виконав вимоги ПДР України та був зупинений, в подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи права керування, чим порушив ПДР України.

Також листом від 12.05.2023 № 9183/41/32/2023 повідомлено, що згідно бази даних УПП в Запорізькій області ДПП підсистеми «Адмінпрактика», а саме інформаційно-телекомунакаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія: не отримував.

Представник позивача - адвокат Полулях С.Ю. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав викладених у позові, розглянути справу без участі позивача та його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути в задоволенні позовних вимог відмовити, розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача у даному випадку - постанова про адміністративне стягнення є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП зокрема віднесено розгляд справи за ч.1 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Тобто, складення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення є складовою виконання посадовою особою Національної поліції України своїх процесуальних обов`язків передбачених законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.4. «а» ПДР України встановлено обов`язок водія зупинитися, на вимогу та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пункт 2.1 ПДР України встановлює, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом вiдповiдної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби. Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон):

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом MBC, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху: на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожне перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил:

ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі вiдповiднi пiдтвердні документи (посвідчення).

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами частини 2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку, виходячи із суті адміністративного правопорушення, викладеного у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за те, що позивач керував транспортним засобом, не маючи для цього відповідного права.

Судом встановлено, що 24 вересня 2022 року старшим лейтенантом поліції батальйону УПП роти ТОР Управління патрульної поліції в Запорізькій області Семенютою Михайлом Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5931995 від 24.09.2022 року, відповідно до якої «24 вересня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. за адресою: Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, Олександрівський район, площа Пушкіна, 25 був зупинений автомобіль ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водій керував транспортним засобом не маючи права керування таким, чим порушив п.2.1.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.126 Кодексу України про адміністративніправопорушення і накладено штраф в розмірі 3400,00 гривень (а.с.22).

24.09.2022 року ОСОБА_1 отримав копію постанови, про що свідчить його підпис у пункті 9 оскржуваної постанови, а тому позивачем було пропущено строк звернення до суду з цією позовною заявою (а.с.22, 22 об).

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016р. у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Листом від 12.05.2023 № 9183/41/32/2023 встановлено, що згідно бази даних УПП в Запорізькій області ДПП підсистеми «Адмінпрактика», а саме інформаційно-телекомунакаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія: не отримував.

Відповідно дост.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Позивач зазначає про те, що він Правил дорожнього руху не порушував, причиною для зупинки транспортного засобу стала начебто планова перевірка документі, в ході якої поліцейський встановив, що нібито він - ОСОБА_1 будучи водієм керував автомобілем ВАЗ 2108 не маючи права керування транспортним засобом.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення, оскільки відповідно до довідки від 12.05.2023 за № 9183/41/32/2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія не отримвав.

В свою чергу, представником позивача на спростування вищевказаного твердження посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 суду не надано.

З відомостей бази даних «Адмінпрактика» також вбачається, що 19.09.2022 року ОСОБА_1 раніше вже вчиняв аналогічне правопорушення та був притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, як особа яка не має права керування транспортним засобом, фабула: водій здійснив поворот, порушивши вимоги знаку 5.16, при перевірці документів виявлено, що особа не має права керування, посвідчення не отримував. Постановою ЕАР № 5913789 від 19.09.2022 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 гривень (а.с.20,21).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, крім того позивачем пропущений строк звернення до суду з позовною заявою.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, а відтак в задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями: 2, 12, 77, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР № 5931995 від 24.09.2022 року.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Управлянн патрульної поліції в Запорізькій облсті Департаменту патрульної поліції, , адреса: м.Запоріжжя, вулиця Перемоги, буд. 96.

Суддя Ісаков Д.О.