Справа № 160/9131/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2023 року Справа № 160/9131/23
01 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір з компенсацією втрати частини доходу та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/9131/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати клопотання про звільнення від сплати судового збору із належними доказами щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору або оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 858,88 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9131/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами/
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №160/11731/19 позовну заяву ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнати протиправним рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №321/03-08/2019 від 30.10.2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацюючих осіб, починаючи з дати звернення - 07.12.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №160/11731/19 набрало законної сили 27.01.2020 року.

14 листопада 2022 року представник позивача звернулася до відповідача із заявою, в якій просила, зокрема, долучити до матеріалів пенсійної справи позивача заяву про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП БАНК» від 15.09.2022 року, а також здійснювати пенсійні виплати позивачу на банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП БАНК».

До вказаної заяви додано заявою позивача про виплату пенсії або грошової допомоги від 15.09.2022 року, в якій позивач просить належні йому суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) починаючи з 15/10/2022 року перераховувати на його поточний рахунок, який відкрито у АТ «ОТП БАНК» № НОМЕР_2 , рахунок установи уповноваженого банку № НОМЕР_3 в АТ «ОТП БАНК», код банку 300528, код згідно .

Листом від 25.11.2022 року №35898-29031/А-01/8-0400/22 відповідач повідомив позивачу, що згідно Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 (далі Порядок №1596) відповідна заява подається особисто.

28 березня 2023 року представником позивача подано відповідачу заяву про призначення/перерахунок пенсії позивача, в якій просив перерахувати розмір, поновити виплату пенсії з дати припинення з компенсацією втрати частини доходів, виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП БАНК». В заяві зазначено номер рахунку - № НОМЕР_2 у АТ «ОТП БАНК».

Листом від 25.04.2023 року №18689-13163/А-01/8-0400/23 відповідач повторно вказав, що згідно п. 10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто.

Не погодившись з нездійсненням відповідачем виплати пенсії на визначений позивачем рахунок, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

За визначенням наведеним в статті 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Порядок №1596, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 року №662, визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Уповноваженими банками, згідно з пунктом 2 Порядку №1596 є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1231.

Виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (пункт 4 Порядку №1596).

Як зазначено в пункті 6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно з нормами пунктів Порядку №1596:

- між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін (пункт 9);

- заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку(пункт 10);

- органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках (пункт 12).

- списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів (пункт 13);

- на підставі складених документів органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів (пункт 14).

Таким чином, норми статті 47 Закону №1058-ІV визначають можливість виплати пенсії через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Порядку №1596 визначено, що пенсіонери самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

На сайті Пенсійного фонду України за посиланням: https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proekti наведено перелік уповноважених банків, через які може здійснюватись виплата пенсій, серед переліку уповноважених банків є також АТ «ОТП БАНК». Отже, АТ «ОТП БАНК» є уповноваженим банком, якому надано право виплати пенсії пенсіонерам, через відкритий в ньому поточний рахунок.

Суд зазначає, що доводи відповідача про те, що заява має бути подана до пенсійного фонду тільки позивачем особисто не просто звужує конституційне право на звернення допомогою через уповноваженого представника відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а й взагалі унеможливлює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії, оскільки її виплата проводиться на відділення поштового зв`язку на території України, а позивач фізично перебуває закордоном.

Подана представником заява із доданими до неї копіями документів, у їх сукупності, достатньо для поновлення виплати пенсії позивачу

Подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 20.01.2022 року у справі №280/4551/21.

Суд зауважує, що цей висновок є релевантним до обставин цієї справи в зв`язку з подібністю суті фактичних обставин його формування та обставин цієї справи, які зводяться до необхідності позивачу, який є пенсіонером, особисто прибути до України з Ізраїлю для подання відповідачу заяви про виплату пенсії на визначений банківський рахунок. Таке правозастосування не відповідає вимогам ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, вимогам діяти з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Отже, суд вважає протиправною невиплату пенсії позивача на визначений ним банківський рахунок.

Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку суд зазначає наступне.

Позивачем не наведено змістовного обґрунтування позовних вимог щодо здійснення перерахунку його пенсії саме за цим позовом, в т.ч. в аспекті похідного характеру цієї позовної вимоги від вимоги про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок. Водночас, суть юридичної ситуації позивача полягає у нездійсненні відповідачем виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, що є предметом спору та втілено в основній позовній вимозі визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок. Питання правомірності нездійснення перерахунку або відмови у його здійсненні не було предметом оцінки суду в цій справі в зв`язку з відсутністю відповідної позовної вимоги.

Позивачем у позовній заяві висловлені доводи позивача щодо незгоди з виплатою пенсії «в твердому розмірі» на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №160/11731/19. Зміст вказаного рішення полягає у зобов`язанні відповідача «призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу роботи зазначеного у трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацюючих осіб, починаючи з дати звернення». Незгода позивача з тим, що на виконання цього рішення суду відповідачем призначено пенсію «в твердому розмірі», що позивач вважає неналежним виконанням рішенням суду, не може бути предметом окремого (цього) позову.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За змістом частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Підставами ж застосування вимог статей 382 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15.

Суд висновує, що поведінка відповідача щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №160/11731/19 перебуває в площі заходів з примусового виконання судового рішення та судового контролю за виконанням судового рішення до тих пір, допоки відповідна поведінка відповідача не створить підстави для нового позову, передусім шляхом порушення прав, щодо захисту яких судове рішення не ухвалено (наприклад, з підстав, що виникли після ухвалення судового рішення та під час його виконання виплата пенсії буде припинена). В свою чергу непризначення на виконання цього судового рішення позивачу пенсії, її призначення та виплата всупереч цьому судовому рішенню стосується вже визнаного судом права позивача на призначення та виплату пенсії згідно такого судового рішення (його резолютивної частини, яким зобов`язано вчинити певні дії, в т.ч. визначено вид пенсії та її розмір), а тому не підлягає захисту шляхом подання нового позову, оскільки в такому випадку існуватиме два судових рішення щодо визнання одного й того ж права за одних і тих самих обставин, що є дублюванням судового процесу.

За обставин цієї справи позивач фактично має намір в цьому судовому спорі висловити незгоду та захистити відповідний інтерес (через зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії та виплату компенсації) шляхом оскарження дій відповідача, які вчиняються ним відповідно до та на виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Фактично, позивач не погоджується з призначенням йому пенсії «в твердому розмірі» та для відновлення відповідного права просить здійснити перерахунок його пенсії. Водночас, дія відповідача щодо призначення позивачу пенсії «в твердому розмірі» вчинена на виконання рішення суду у справі №160/11731/19, що вбачається з матеріалів справи, передусім стверджується самим відповідачем у відзиві.

Відповідно, незгода позивача зі змістом дій, які вчинив відповідач на виконання рішення суду у справі №160/11731/19, та заявлення позову (в цій частині), суть якого зводиться до намагання зобов`язати відповідача вчинити дії щодо виконання рішення суду у справі №160/11731/19 у спосіб, який позивач вважає необхідним, не може бути предметом окремого позову, оскільки по суті полягає у зобов`язанні відповідача належним чином виконати рішення суду.

В свою чергу обов`язковість судових рішень є конституційним принципом (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), який включає в себе в т.ч. належне та повне виконання судових рішень. Таким чином, права та інтереси позивача щодо належного виконання судового рішення у справі №160/11731/19 перебувають у площині правового регулювання Закону України «Про виконавче провадження» та статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано порядок примусового виконання судових рішень та здійснення судового контролю за їх виконанням, а тому повинні захищатися в рамках відповідних процедур, а не шляхом заявлення окремого позову в разі незгоди з кожною дією чи бездіяльністю відповідача під час виконання судового рішення.

Суть же цієї справи втілена в основній позовній вимозі, яка заявлена в зв`язку з тим, що позивач не виплачує пенсію позивача на визначений ним банківський рахунок. У відзиві відповідач вказав, що виплачує пенсію позивачу в банківській установі «Приватбанк», оскільки таким є зміст судового рішення у справі №160/11731/19.

Суд наголошує на тому, що судове рішення ухвалюється за результатом розгляду позову, який особа заявляє для захисту своїх прав та законних інтересів, які можуть зазнати змін в подальшому, в т.ч. в результаті змін суттєвих для особи обставин. Відповідно, особа має право на власний розсуд реалізовувати права, підтверджені судовим рішенням, що за обставин цієї справи полягає у зміні банку, на який виплачується пенсія. В цьому аспекті суд звертає увагу на те, що за обставин цієї справи порушеним є саме право позивача на отримання виплати пенсії на рахунок, визначений ним самим.

Враховуючи вищевикладене суд висновує, що невиплата пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок є протиправною, висновки про що зроблено раніше, в зв`язку з чим ефективним способом захисту порушеного такою бездіяльністю права позивача є саме зобов`язання відповідача виплачувати пенсію позивачу на визначений ним самим у заяві рахунок. З урахуванням обставин цієї справи суд окремо звертає увагу на те, що законодавство України визнає та регулює інститут представництва особи, яке може здійснюватися в т.ч. за довіреністю. Відповідно, в інтересах позивача заява про виплату йому пенсії на визначений банківський рахунок може бути подана і його представником.

Водночас, суд звертає увагу, що на заяву позивача від 14.11.2022 року відповідачем надано відповідь листом від 25.11.2022 року №35898-29031/А-01/8-0400/23, що виключає бездіяльність відповідача, натомість зміст цієї відповіді зводиться до фактичного заперечення відповідного права та відмови у вчиненні відповідних дій. Тобто, відповідачем вчинено не бездіяльність, а ухвалено юридично значуще рішення, що є правовим актом відмовою, в зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та з метою ефективного захисту прав позивача визнає протиправною відповідну відмову відповідача.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 858,88 грн, що підтверджується квитанцією від 08.05.2023 року №6397-2167-0314-6561.

Отже, відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 429,44 грн.

У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді 25 липня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у виплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений ним банківський рахунок.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на банківський рахунок, визначений у заяві, поданій ним або його представником.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 429,44 грн гривень (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко