Справа № 160/23045/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області (відповідач-1), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
23.11.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якій позивач просить:
На виконання вимог вказаної ухвали суду від 29.11.2021 року представником позивача 13.12.2021р. надано заяву про поновлення строку звернення до суду.
24.01.2022 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Донецькій області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач-1 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що всі податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються позивачем, прийнято Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, тому Головне управління ДПС у Донецькій області не має можливості надати розрахунок визначених ними грошових зобов`язань. Також відповідачем-1 зазначено, що податкові повідомлення-рішення, які оскаржуються позивачем, було направлено на податкову адресу платника податків, проте в подальшому це поштове відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Об`єкт нерухомості знаходиться у с. Мелекіне Донецької області.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 12.04.2022р. о 11:30год.
11.05.2022р. від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Представники сторін в підготовче судове засідання 11.05.2022 року не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Підготовче судове засідання відкладено на 07.06.2022 року на 10:00год.
25.05.2022 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, оскільки визначені ними грошові зобов`язання обчисленні з дотриманням вимог пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 та п. «ґ» пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, а порушення строків складання податкового повідомлення-рішення, передбачених п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, призводить лише до звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України, за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, проте не призводить до звільнення такого платника від обов`язку сплати такого податку, якщо податкове зобов`язання з цього податку нараховане за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п.102.1 ст.102 ПК України, що і мало місце у розглядуваному випадку. Таким чином, ГУ ДПС у Дніпропетровській області під час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяло у спосіб та в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Також разом із відзивом ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано витребуваний судом детальний розрахунок грошових зобов`язань, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.
Крім того, 25.05.2022 року до суду надійшло клопотання ГУ ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, зважаючи на пропуск позивачем строку звернення до суду із заявленими позовними вимогами.
01.07.2022р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи, призначеної на 05.07.2022р., без участі позивача та його представника.
06.07.2022р. до суду від відповідача-2 надійшли витребувані судом завірені належним чином копії оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Сторони в судове засідання 10.08.2022 року не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.4 та ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 580,5 кв. м.
Податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу позивача: АДРЕСА_2 , та поштові відправлення повернулись на адресу контролюючого органу з відмітками «за закінченням терміну зберігання».
Водночас, не погодившись з податковим повідомленнями-рішення, прийнятими Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VІ від 02.12.2010 року (далі - ПК України).
Згідно зі ст.265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Як передбачено п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Таким чином, нерухоме майно (житлова нерухомість), що належить позивачу на праві власності, є об`єктом оподаткування.
Згідно з п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Порядок обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб визначається п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України.
Зокрема, пп. «а» пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що розрахунок розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017, 2018, 2019 роки здійснено контролюючим органом наступним чином.
Загальну площа об`єкта - 580,50 кв. м, зменшено на 120,00 кв. м., тобто площа, яка підлягає оподаткуванню 460, 50 кв. м.
Ставка податку 8,00 грн. (у 2017 році), 9,31 грн. (у 2018 році), 10,43 грн. (у 2019 році).
Відповідно, сума податку 3684,00 грн. (у 2017 році), 4287,26 грн (у 2018 році), 4804,17 грн (у 2019 році).
Отже, сума нарахованого позивачу податку складає:
Отже, відповідачем у відповідності до вимог ст. 266 Податкового кодексу України були прийняті оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення, а саме:
Однак, суд вважає вказані доводи позивача безпідставними та необґрунтованими, з урахуванням наступного.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX (далі Закон № 466-IX), який набрав чинності 23.05.2020, внесено до Податкового кодексу України зміни, у тому числі й у пункт 266.7, а саме:
підпункт «ґ» підпункту 266.7.1 виключити;
доповнити підпунктом 266.7.1-1 - такого змісту:
Так, враховуючи дату набрання законної сили Закону № 466-IX, у розрахунку податку за 2017, 2018, 2019 роки відповідачем законно застосовано п.п. ґ) п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, та збільшено суму податку, розрахованої відповідно до підпунктів «а»-«г» підпункту 266.7.1 цього пункту, на 25 000 грн.
Отже, розрахунки зобов`язання позивача щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачуються фізичними особами, за 2017, 2018, 2019 роки, здійснено контролюючим органом у відповідності до вимог Податкового кодексу України.
Стосовно доводів позивача про порушення строків прийняття податкових повідомлень-рішень, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п.266.7.2 п.266.7 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно п.п. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
За приписами п.п. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
З аналізу наведених норм слідує, що контролюючий орган має право нарахувати податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, та у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Разом з тим, вказані податкові повідомлення-рішення прийнято в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, отже законодавчо встановлені підстави для їх скасування, на які вказує позивач, відсутні, а саме позивач не звільняється від обов`язку сплати визначених цими податковими повідомленнями-рішеннями грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, протягом судового розгляду справи доводи позивача щодо обґрунтування своїх позовних вимог не знайшли належного підтвердження, проте, відповідач-2 довів правомірність винесених ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Позовні вимоги до відповідача-1 взагалі не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що останній оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не приймав, тому відповідач-1 є неналежним відповідачем у цій справі.
За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а, отже, про відсутність підстав для їх задоволення у повному обсязі.
У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом, відповідно до ст.139 КАС України позивачеві не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова