Справа № 520/12427/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 р. Справа № 520/12427/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/12427/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю, в якій просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у невиконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/12427/19, а саме - у зменшенні основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021 №ФХ-80801 з 01.04.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 520/12427/19, зокрема - у зменшенні основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021 №ФХ-80801 з 01.04.2019 та перерахувати пенсію з 01.04.2019 в розмірі 89% грошового забезпечення, як це визначено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 520/12427/19;

- установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області п`ятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 520/12427/19 з 01.04.2019;

- надіслати копії окремої ухвали до Харківської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги заявника.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, неправильно визначив правовідносини, що виникли на стадії виконання рішення від 21.01.2020 при черговому перерахунку пенсії позивача у зв`язку з розширенням складових грошового забезпечення. Вважає, що відповідачем вчинено протиправні дії на виконання рішення суду, зменшивши відсотковий розмір пенсії при наступному її перерахунку після надання довідки від 01.03.2021 № ФХ-80801.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разі, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Оскільки сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участю, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2018 року, виходячи з основного розміру 89%, та виплатити пенсію у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення з 05.03.2019 року ОСОБА_1 розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вищезазначене рішення набрали законної сили 21.02.2020.

20.04.2023 позивачем до суду першої інстанції надано заяву про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021 №ФХ-80801 з 01.04.2019 та зобов`язання відповідача перерахувати пенсію з 01.04.2019 в розмірі 89% грошового забезпечення, як це визначено рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/12427/19. Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області п`ятиденний строк для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/12427/19 з 01.04.2019.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, що подана в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для її задоволення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст.129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.

Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, проаналізувавши наведені положення КАС України зазначає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом.

Тобто, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що, зокрема ст.382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2018 року, виходячи з основного розміру 89%, та виплатити пенсію у розмірі 89% відповідних сум грошового забезпечення. Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення з 05.03.2019 року ОСОБА_1 розміру пенсії з надбавками за рахунок виплати 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 520/12427/19 ГУ ПФУ в Харківській області перерахувало пенсію позивачу, виходячи з 89% грошового забезпечення, про що зазначає сам позивач в заяві.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі 520/8243/21 ГУ ПФУ в Харківській області з 01.04.2019 перерахувало пенсію позивачу на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021 №ФХ-80801 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, про також не заперечується заявником.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі №520/7988/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в обмеженні розміру виплати пенсії максимальним розміром, з 01.04.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити мені пенсію з 01.04.2019 року, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.04.2019 року однією сумою, з урахуванням виплачених сум, без обмеження її максимальним розміром.

У березні 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій вказав на незаконність обмеження пенсії, з вимогою припинити порушення закону та виплачувати пенсію у повному обсязі відповідно до чинного законодавства та рішень судів у справах №520/12427/19 та № 520/7988/22.

У відповідь ГУ ПФУ в Харківській області своїм листом від 18.04.2023 року повідомило позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 520/7988/22 здійснено перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, і після перерахунку підсумок пенсії з 01.04.2019 встановлено в розмірі 19312,41 грн, а з 01.03.2022 підсумок пенсії встановлено в розмірі 19340 грн.

На виконання рішення суду по справі № 520/12427/19, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Гуком Сергієм Віталійовичем винесено постанову від 13.05.2021 року ВП №65387061 про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щедріною Валерією винесено постанову від 11.11.2021 року ВП №65387061 про закінчення виконавчого провадження.

Отже, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду цієї справи виник спір з приводу повноти виконання судового рішення.

Надаючи оцінку обставинам викладеним в заяві позивача та зібраними письмовими доказами, судова колегія наголошує, із змісту заяви позивача вбачається, що останній просить фактично визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо невиконання рішення суду від 21 січня 2020 року у справі №520/12427/19, а саме - у зменшенні основного розміру пенсії з 89% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021 №ФХ-80801 з 01.04.2019, але реалізовуючи своє право на повне виконання судового рішення, звернувся до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у порядку ст. 382 КАС України, поданої в порядку ст.383 КАС України.

Слід зауважити, що норми ст.ст. 382, 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Мотивуючи відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, що подана в порядку ст. 383 КАС України по адміністративній справі №520/12427/19, суд першої інстанції виходив з того, що дані правовідносини виникли на підставі довідки Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.03.2021 №ФХ-80801, якої на момент прийняття рішення по даній справі від 21.01.2020, навіть не існувало, та відповідно, зниження розміру пенсії позивача з 89% до 70% на підставі даної довідки не було предметом спору у даній справі, оскільки вказані правовідносини виникли значно пізніше прийняття рішення по суті у даній справі, таким чином, вказане у прохальній частині даної заяви може бути предметом нового позову щодо протиправності дій відповідача по перерахунку пенсії позивача на підставі вищезазначеної довідки.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади.

З наведеного вище судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які об`єктивно є непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду, а навпаки свідчать про те, що між сторонами існує спір з приводу нових обставин, які раніше не були предметом судового розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений права, у відповідності до ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження в адміністративному або у судовому порядку.

З огляду на те, що процесуальні дії щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (як під час ухвалення, так і після ухвалення рішення) відповідно до положень ст. 382 КАС України є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 по справі №674/25/17, а також враховуючи наявність вже зазначеної вище постанови від 11.11.2021 року ВП №65387061 про закінчення виконавчого провадження, яка на теперішній час не є скасованою, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для встановлення заходів судового контролю, передбачених ст. 382 КАС України та задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Враховуючи наведене вище, доводи апепляційної скарги по справі жодним чином не спростовують зазначених вище висновків суду у даній справі.

Стосовно поданої позивачем заяви щодо винесення окремої ухвали в порядку ст. ст. 383, 249 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 383 КАС України, передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів справи, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі №520/12427/19 ГУ ПФУ в Харківській області перерахувало пенсію позивачу, виходячи з 89% грошового забезпечення, про що зазначає сам позивач в заяві.

Таким чином оскільки, рішення суду фактично виконано відповідачем, а позивач не погоджується із обставинами, які не були предметом дослідження при розгляді справи і щодо яких судовим рішенням при зобов`язанні суб`єкта владних повноважень не наводились відповідні висновки, а тому вирішення порушених питань можливе шляхом ухвалення рішення суду за наслідком розгляду вимог у порядку позовного провадження, а не шляхом постановлення ухвали в порядку статті 249 КАС України.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення заходів судового контролю, передбачених ст. 382 КАС України та задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в заяві аргументи заявника, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому підстав для скасування ухвали від 25.04.2023, суд апеляційної інстанції не вбачає.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 по справі №520/12427/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк