Справа № 420/2858/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/2858/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, у справі № 420/2858/19 за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання привести самочинно збудований об`єкт у попередній стан,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідачем подано до суду апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження та без надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та залишено апеляційну скаргу без руху.

В свою чергу, апелянтом повторно подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій зазначено, що він не отримував копію оскаржуваного рішення та дізнався про існування останнього лише після ознайомлення його адвоката з матеріалами справи 19 червня 2023 року.

В свою чергу, колегія суддів не приймає зазначених доводів заяви апелянта, з огляду на наступне.

В даному випадку, апелянт не заперечує, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів справи, судом першої інстанції направлялись на зареєстровану адресу апелянта постановлені у даній справі ухвали суду, судові повістки та оскаржуване рішення суду.

Проте, зазначені документи не вручались апелянту та повертались до суду з незалежних від суду причин.

В свою чергу, апелянт зазначає, що він не отримував поштової кореспонденції, яка направлялась судом за зареєстрованою адресою проживання апелянта, так як він фактично проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Між тим, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 10 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

В даному випадку, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року набрало законної сили 28 січня 2020 року та було звернуто до примусового виконання, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 61797938 від 09 квітня 2020 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що одним із основних принципів адміністративного судочинства є принцип обов`язковості судового рішення.

В даному випадку, апелянтом оскаржено рішення суду першої інстанції 04 липня 2023 року, тобто через три з половиною роки після його ухвалення.

В свою чергу, наполягаючи на необхідності поновлення пропущених процесуальних строків, апелянт зазначає, що у межах спірних правовідносин, в порушення вимог КАС України, йому не вручено копії судового рішення, а тому строк апеляційного оскарження у даній справі має розпочати свій відлік з дня ознайомлення адвоката апелянта з матеріалами даної справи.

Між тим, колегія суддів зазначає, що з аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

При цьому, громадяни України зобов`язані зареєструвати адресу місця свого проживання у разі фактичної зміни адреси свого проживання.

В свою чергу, як вбачається із зібраних матеріалів у справі, за наслідком порушення апелянтом вищевикладених вимог законодавства, суд першої інстанції був позбавлений можливості ведення офіційного листування з апелянтом, так як останній не отримував та не отримав би жодного поштового відправлення за адресою де він не проживає.

Між тим, як зазначалось колегією суддів вище, судом першої інстанції виконувався його процесуальний обов`язок з направлення копій судових рішень апелянту.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що невиконання апелянтом вищевикладених вимог законодавства щодо реєстрації свого місця проживання, яке унеможливило вручення йому копії рішення суду першої інстанції, з незалежних від суду причин, може нести негативні наслідки лише для самого апелянта.

Тобто, вказані обставини не можуть надавати право апелянту на оскарження у будь-який бажаний ним час рішення суду першої інстанції, що набрало законної сили, так як можливість вчинення відповідних процесуальних дій прямо обмежена встановленими у КАС України процесуальними строками.

При цьому, як зазначалось колегією суддів в ухвалі від 14 липня 2023 року, апелянт повинен був бути обізнаним з фактом існування оскаржуваного рішення, так як таке рішення звернуто до примусового виконання, за наслідком чого, починаючи з квітня 2020 року, з апелянта стягувався виконавчий збір, накладались штрафи та на рахунки апелянта накладався арешт.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що допущена апелянтом бездіяльність при отриманні копії оскаржуваного рішення та/або ознайомленні з матеріалами даної адміністративної справи не є підставою для поновлення пропущених процесуальних строків на підставі положень ч. 3 ст. 295 КАС України.

З іншого боку, враховуючи вищевказані обставини справи, колегія суддів також вважає, що факт ознайомлення адвоката з матеріалами даної справи 19 червня 2023 року не є підставою для поновлення пропущених процесуальних строків на підставі положень ч. 2 ст. 295 КАС України.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає за необхідне відмовити в задоволенні зазначеної заяви апелянта.

Між тим, згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Тому, керуючись ст.ст. 299, 325, 328 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року, у справі № 420/2858/19 за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання привести самочинно збудований об`єкт у попередній стан.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян