Справа № 120/10728/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

24 липня 2023 р. Справа № 120/10728/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Заброцька Людмила Олександрівна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткі строки звернення до суду з адміністративним позовом, перебіг яких починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

При цьому слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Такі висновки щодо застосування норм права зроблені Верховним Судом у подібних правовідносинах, що викладені у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Відповідно до змісту позову, позивач зазначає, що йому видано довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, проте без урахування додаткових видів грошового забезпечення. Як наслідок, позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу довідки з урахуванням всіх складових грошового забезпечення. Проте, оскільки відповідач відмовив у видачі такої, позивач звертається до суду про оскарження відмови відповідача щодо невидачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018, для перерахунку пенсії за період з 01.01.2018 по 05.03.2019 року.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року по справі №520/2098/19 встановлено нові підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення з 01.01.2018 року (з дати перерахунку пенсії на підставі Постанови №103), оскільки у період чинності пунктів 1, 2 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатка 2 Порядку № 45 Пенсійний фонду України повинен застосовувати Закон № 2262-ХІІ (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Разом з тим, відповідно до висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 12.04.2023 у справі №380/14933/22, зазначено, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, передбаченого Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Порядок №45), ще в 2018 році.

Слід зауважити, що в поданій до відповідача заяві позивач вказує, що в довідці станом на 01.03.2018 року містяться відомості про посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, але в довідці відсутні відомості про додаткові види грошового забезпечення. Крім того, зазначає, що в подальшому було складено та направлено до пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії заявника, станом на 05.03.2019 року, яка містить також відомості про додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, суд критично оцінює твердження представника позивача, що про порушення свого права позивач дізнався лише після отримання відповіді відповідача від 26.05.2023 року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності у виданій довідці зазначення додаткових видів грошового забезпечення, ще в 2018, так і в подальшому за наслідком отримання довідки станом на 05.03.2019 року, яка вже містила відомості про додаткові види грошового забезпечення.

Однак із заявою про видачу оновленої довідки станом на 01.01.2018 року для перерахунку пенсії за період з 01.01.2018 року по 05.03.2019 року позивач звернувся лише 18.04.2023.

При цьому, прийняття Верховним Судом рішення від 09.06.2022 року в справі №520/2098/19 не змінює момент з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, звернувшись до суду із цим позовом 18.07.2023 (дата реєстрації позовної заяви відділом документального забезпечення суду), позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позивачу необхідно встановити десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви у спосіб звернення до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та обґрунтуванням поважності причин пропуску строку із наданням відповідних доказів.

Зазначені вище недоліки свідчать про невідповідність поданої позивачем позовної заяви вимогам, встановленим статтею 160 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на його думку, вказують на поважність причин пропуску строку.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними, зобов"язання вчинити дії залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу у 10- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

3. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна