Справа № 440/7204/23
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/7204/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову позивачу у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу передбачену п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, маючи необхідний страховий стаж, який підтверджується відповідними записами у трудовій книжці та іншими документами, 22.02.2023 звернулася за місцем свого проживання до територіального органу Пенсійного фонду України, а саме до відділу обслуговування громадян №1 (м. Гадяч) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою та всіма необхідними документами про призначення пенсії за віком та призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії згідно з пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З врахуванням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 заява про призначення пенсії з доданими до неї документами була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області. Проте, рішенням №32 від 01.03.2023 року відповідачем було відмовлено позивачу в призначенні грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відсутністю 30 років стажу роботи в закладах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. Позивач вважає вказану відмову протиправною у зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/7204/23, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

03.07.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що з 22.02.2023 позивачці призначено пенсію за віком без розгляду права на призначення грошової допомоги. Згідно наданих 22.02.2023 ОСОБА_1 , документів, зокрема, трудової книжки НОМЕР_1 від 04.08.1984 для призначення грошової допомоги згідно п.7-1 розділу XV у позивача відсутні 30 років необхідного 30 річного стажу роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788 від 05.11.1991. На підставі вищезазначеного, в зв`язку з відсутністю 30 років стажу роботи в закладах державної або комунальної форми власності на посадах, роботи на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років визначених чинним законодавством Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі пенсій, оскільки позивач не має права на її отримання.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що з 22.02.2023 позивачці призначено пенсію за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01.03.2023 №32 позивачу відмовлено у призначенні грошової допомоги, оскільки аналіз наданих 22.02.2023 документів гр. ОСОБА_1 , зокрема трудової книжки НОМЕР_2 від 04.08.1984 для призначення грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 показує про відсутність 30 років стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право па призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е -ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Управлінням прийнято рішення призначити ОСОБА_1 пенсію за віком та відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону 1058 за відсутністю 30 років стажу роботи в закладах державної або комунальної форми власності на посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років визначених чинним законодавством.

Позивач не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову позивачу у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом е ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з положеннями п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Як передбачено ст. 4 Закону України Про позашкільну освіту від 22.06.2000 року за №1841-III, з наступними змінами та доповненнями, позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України Про освіту, цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

На підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року за № 433, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України Про позашкільну освіту, педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, на переконання суду, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно трудової книжки від 04 серпня 1984 року серії НОМЕР_2 на підставі наказу Гадяцької дитячої семирічної школи №37 від 02.08.1984 року позивач була прийнята на посаду викладача по класу фортепіано в даний заклад, де працює по даний час.

З 01.01.2021 року було змінено назву закладу на Комунальний заклад Гадяцька дитяча мистецька школа, що підтверджено довідкою Комунального закладу Гадяцька дитяча мистецька школа Гадяцької міської ради від 21.02.2023 №10.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача повний страховий стаж позивача становить 42 роки 3 місяці 23 дні.

При цьому, суд звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року за № 909 було затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак, за дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 397/21 дія зазначеної постанови поширена, в тому числі і на викладачів музичних шкіл без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №01-3/133-02-2.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е і ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно з п.5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на день її призначення.

Згідно з п.7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191.

Застосування вищенаведених норм у такий спосіб відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 року у справі №233/4308/17, а тому такий, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховується при вирішенні даної справи.

Як передбачено абзац.1 ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог п.3 і п.8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову позивачу у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу передбачену п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі 10 місячних пенсій станом на день призначення.

Крім того, суд зазначає, що відзив на позов містить клопотання про залучення співвідповідачем у справі ГУ ПФУ в Полтавській області, оскільки позивач перебуває на обліку на в ГУ ПФУ в Полтавській області.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки спірне рішення прийнято ГУ ПФУ в Запорізькій області, тому останнє є належним відповідачем у цій справі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №32 від 01.03.2023 про відмову у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 , передбаченої п. 7-1 частини 1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова