Справа № 160/6314/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 року Справа № 160/6314/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі № 160/6314/23 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали.
10.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду на виконання вищезазначеної ухвали про залишення позовної заяви без руху від представника позивача надійшов позов з уточненими позовними вимогами та додаткові документи. Позивачем уточнено позовні вимоги позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110140/2022/000064/1 від 11.10.2022 та стягнути із відповідача судові витрати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року відкрито провадження у справі № 160/6314/23 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
05.05.2023 року через систему «Електронний суд» відповідач подав до суду клопотання про продовження процесуального строку для надання відзиву на позовну заяву.
16.05.2023 року через систему «Електронний суд» відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення у інспектора виник сумнів в заявлених декларантом відомостях, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову у наданні додаткових документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до пункту 2 статті 58 МК України, пункту 6 статті 54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості щодо заявленого позивачем товару діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
17.05.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач навів пояснення, які є тотожними до викладених у позові.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 КАС України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Товар поставлявся на підставі офіційного дилерського договору № 15101109 від 07.09.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» (Дніпропетровська обл., Україна) (покупець) та іноземною компанією «Pimtas Plastik Ins. Malz. San. Ve Tic. A.S.» (Турція) (продавець), за умовами п. 1.1 якого офіційний дилер - продавець уповноважується продавати на території України товари, що виготовлені виробником.
У дилерському договорі № 15101109 від 07.09.2015 року (з урахуванням додаткових угод за №1 від 01.09.2016 року, за №2 від 06.09.2016 року, за №3 від 26.07.2017 року, за №4 від 10.11.2017 року, за №5 від 01.12.2018 року, за №6 від 18.09.2019 року, за №7 від 18.12.2019 року, за №8 від 01.07.2020 року, за №9 від 04.01.2021 року, за № 10 від 04.01.2022 року) сторони погодили наступні умови:
- офіційний дилер продає товари, виготовлені Виробником, на Території від свого імені та за свій власний рахунок (п. 3.1);
- загальна вартість контракту визначається вартістю всіх специфікацій, підписаних за цим контрактом, які є невід`ємною частиною контракту (п.4.2);
- назва, кількість і ціна Продукції зазначаються у Специфікаціях, які є невід`ємною часткою даного договору (п.4.3);
- товар відпускається за умов: відстрочка платежу 60 днів із моменту відвантаження товару зі складу постачальника. Розмір знижки складає 55% від ціни, зазначеної в каталозі PIMTAS. Ціни на трубу встановлюватимуться кожні 3 місяці і до кіпця 2017 року і не перевищуватимуть таких цін: вага погонного метра труби діаметром 20-50 множиться на коефіцієнт 1,45,63-400 мм на коефіцієнт 1,35., на умовах постачання Incoterms FCA. Валюта сплати: ЄВРО. Виробник зобов`язується підготувати замовлення до відвантаження не пізніше ніж 14 робочих днів з моменту підтвердження замовлення (п.7.1); при цьому додатковою угодою №10 від 04.01.2022 року було змінено умови оплати, та встановлено, що оплата за товар здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару;
- ціна за одиницю, яка належить до сплати за Товари Офіційним дилером, розраховується з урахуванням ціни за одиницю і розмірів скидок, діючих на дату отримання замовлення Виробником (п.7.5);
- пунктом поставки товарів є завод Виробника. Доставка товарів відбувається під відповідальність Офіційного дилера (п.7.7);
- вартість та детальна специфікація кожної поставки встановлюється у додатках до даного договору (п.7.8);
- офіційний дилерський договір дійсний до 07.09.2016 року (п. 15.1); при цьому додатковою угодою №10 від 04.01.2022 року дію договору продовжено до 31.12.2022 року.
Разом з декларацією митної вартості ТОВ «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» надано Дніпровській митниці документи, які підтверджують митну вартість товару (зазначені в гр.44 митної декларації):
- декларацію митної вартості за референтним номером 4648, номер якої наведено у гр.7 ЕМД;
- пакувальний лист (packing list) б/н від 30.09.2022 року (код документу 0271);
- автотранспортна накладна (road consignment note) - міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №416388 від 04.10.2022 року (код документу 0730),
- сертифікат про походження товару (сertificate of origin) №U 0250859 від 04.10.2022 року (код документу 0861);
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - рахунок на оплату №1500 від 10.10.2022 року (код документу 3004);
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати №1500 від 10.10.2022 року (код документу 3007);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікацію №82 від 21.09.2022 року (код документу 4103);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №10 від 04.01.2022 року (код документу 4103);
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів - офіційний дилерський договір №15101109 від 07.09.2015 року (код документу 4104);
- договір про надання послуг митного брокера - договір доручення №20/05-1 від 20.05.2019 року (код документу 4207);
- заявка б/н від 26.09.2022 року на перевезення вантажів автомобільним транспортом (код документу 4301);
- договір (контракт) про перевезення - договір №94 про надання транспортно- експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученню від 26.09.2022 року (код документу 4301);
- договір (контракт) про перевезення - договір №476 на перевезення вантажів у міжнародному сполученню від 10.08.2021 року (код документу 4301);
- копію митної декларації країни відправлення №22411300ЕХ00046259 від 04.10.2022 року (код документу 9610).
У порядку митного контролю митниця направила декларанту повідомлення № 1 до ЕМД від 11.10.2022 року № UA110140/2021/006347.
11.10.2022 року щодо позивача Дніпровською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110140/2022/000064/1, яке обґрунтовано наступним: «Керуючись положеннями частини п`ятої статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості товару. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
2. У електронному інвойсі ЕМД, декларантом зазначено торгівельну марку PIMTAS. Відповідно до п.2.1 Розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2016р. № 689 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом вивчення характеристик товарів, в том числі якісних, які впливають на рівень їх митної вартості. Надані до митного оформлення документи не містять відомості щодо торгівельної марки заявленого товару.
4. Пунктом 7.1 зовнішньоекономічного контракту від 07.09.2015р. №15101109 визначено наступні умови оплати за товар: а) 100% передоплата; б) передоплата 10% від суми рахунку Та 90%.- відстрочення платежу 30 днів з моменту доставки товару. Разом з тим, декларантом до митного контролю за ЕМД від 11.10.2022р. №UA110140/2022/006347 надано специфікацію від 21.09.2022р. №82 до контракту від 07.09.2015р. №15101109, пунктом 3 якої визначено, що платежі по даній специфікації покупець здійснює на таких умовах: протягом 90 днів із моменту відвантаження товару покупцю. Специфікація від 21.09.2022р. №82 підписана генеральним директором продавця - Шамиль Тахмаз. Однак, підпис зазначеної особи не відповідає підпису генерального директора продавця - Шамиль Тахмаз в зовнішньоекономічному контракті від 07.09.2015р. №15101109.
Враховуючи вищезазначене, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви щодо достовірності та об`єктивності даних, зазначених у специфікації від 21.09.2022р. №82. Інформація щодо зміни умов оплати за товар, передбачених зовнішньоекономічним контрактом, не враховується.
Керуючись положеннями пункту 7.1 зовнішньоекономічного контракту від 07.09.2015р. №15101109 на дату декларування товарів за ЕМД від 11.10.2022р. №UA110140/2022/006347 декларантом має бути надано митному органу банківські платіжні документа щодо повної оплати або часткової передоплати за імпортований товар. Однак, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів декларантом до митного контролю не надано. Таким чином, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
5. Згідно даних електронного інвойсу ЕМД, виробник товарів - P1MTAS PLASTIK INS.MALZ. SAN. VE Т1С. A.S. Однак, декларантом до митного контролю не надано документів, що підтверджують інформацію щодо виробника задекларованого товару. Вищезазначене ставить під сумнів, що задекларовані товари імпортовано на виконання контракту купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів.
6. Пунктом 15.1 Контракту визначено, що Контракт діє до 07.09.2016р. Документи щодо пролонгації дії Контракту декларантом митному органу не надано.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.3 ст. 53 МК України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документа, що стосуються цінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) каталоги, прейскуранти (прайс-листа) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Згідно п.6 ст. 53 МК України декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. Строк подання документів 10 днів. Про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові наявні у Вас документи, прошу повідомити шляхом надіслання електронного повідомлення.
11.10.2022р. отримано лист від 11.10.2022р. №1 митного брокера ФОП ОСОБА_1 про надання додаткових документів. Декларантом додано додаткову угоду від 04.01.2022р. №10, в якій зазначено відомості про пролонгацію контракту до 31.12.2022р. та інформація щодо сплати затовар протягом 60 календарних діб з дати поставки товарів. додаткову угоду від 04.01.2022р. №10 підписана генеральним директором продавця Шамиль Тахмаз. Однак, підпис зазначеної особи не відповідає підпису генерального директора продавця - ШамильТахмаз в зовнішньоекономічному контракті від 07.09.2015р. №15101109. Враховуючи вищезазначене, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви щодо достовірності та об`єктивності даних, зазначених у додатковій угоді від 04.01.2022р. №10 Жодного іншого додатково документу відповідно до вимог п.2,3 ст.53 МК України на спростування розбіжностей та виявлених невідповідностей декларантом не надано. У листі митного брокера ФОП ОСОБА_2 повідомлено про відсутність інших додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товарів за ЕМД № UA110140/2022/006347. У зв`язку із відсутністю інших документів на підтвердження митної вартості товарів, митну вартість заявлених товарів скориговано. Прийнято рішення про коригування митної вартості. Митницею проведено контроль наявності в наданих документах всіх відомостей, що підтверджує заявлений рівень митної вартості. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не. застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості нe підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст.58 МК України). Враховуючи зазначені в повідомлені митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД від 11.10.2022р. № UA110140/2022/006347, відсутність документального підтвердження повноти включення витрат відповідно до положень ч. 10 ст.58 МКУ, відсутності документального підтвердження заявленого рівня вартості як ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно ч. 2 ст.58 МК України, ч. 6 ст.54 МК України. Проводиться консультація з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. Відповідно до ст.59 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 МК України за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При цьому під ідентичними згідно ст. 59 МК України розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Відповідно до ст.60 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 і ст.59 МК України, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відповідно до ч. 2 ст. 60 МК України, під подібними розуміються товари, хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції, порівняно з товарами, що оцінюються. Згідно ч. 3 ст.60 МКУ, для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 та ч. 5 ст.60 МК України, ціна договору щодо ідентичних або подібних товарів береться за основу для визначення митної вартості, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних умовах. У відповідності до п. 3 ст. 337 МК України проведено контроль співставлення - автоматизоване порівняння даних, які містяться в митній декларації або інших документах, поданої для митного оформлення, з даними, які містяться в електронних ресурсах митних органів. Відповідно до ст. 33 МК України митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віддані, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Заявлена вартість згідно електронного інвойсу за ЕМД від 11.10.2022р. № UA110140/2022/006347 товару №1: «Труби напорні без раструба ПВХ жорсткорсткі, безшовні» складає 1,984371 євро/кг. Згідно цінової інформації ЄАІС наявне митне оформлення подібного товару до товару №1 згідно опису « 1. Труби з полімерів вінілхлориду,безшовні...», згідно умов поставки СРТ, країни відправлення та виробництва, у співставних обсягах, митне оформлення яких здійснено за ЕМД від 26.09.2022р. № UA408020/2022/ 042408 за ціною 2,604426 євро/кг. Митну вартість товару №1 скориговано митницею за резервним методом відповідно до вимог ст. 64 МК України за ЕМД від 26.09.2022р. № UA408020/2022/042408 за ціною 2,604426 євро/кг. Прийнято Рішення про коригування митної вартості від 11.10.2022р. № UA110140/2022/000064/1».
Позивач не погоджується з вищезазначеним рішенням про коригування митної вартості товару, просить визнати її протиправною та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені статтею 53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами статей 52, 53 МК України.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, суд зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпровська митниця дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Так, позивачем разом з декларацією митної вартості для митного оформлення було надано наступні документи:
- декларацію митної вартості за референтним номером 4648, номер якої наведено у гр.7 ЕМД;
- пакувальний лист б/н від 30.09.2022 року;
- автотранспортна накладна (- міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №416388 від 04.10.2022р.;
- сертифікат про походження товару №U 0250859 від 04.10.2022р.;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги - рахунок на оплату №1500 від 10.10.2022р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати №1500 від 10.10.2022 року (код документу 3007);
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікацію №82 від 21.09.2022р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткова угода №10 від 04.01.2022р.;
- офіційний дилерський договір №15101109 від 07.09.2015р.;
- договір про надання послуг митного брокера - договір доручення №20/05-1 від 20.05.2019р.;
- заявка б/н від 26.09.2022р. на перевезення вантажів автомобільним транспортом;
- договір №94 про надання транспортно- експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученню від 26.09.2022р.;
- договір №476 на перевезення вантажів у міжнародному сполученню від 10.08.2021р.;
- копію митної декларації країни відправлення №22411300ЕХ00046259 від 04.10.2022р.
Крім того, у порядку консультацій декларантом були надані митному органу додаткові угоди до зовнішньоекономічного договору (контракту).
Отже, всі необхідні документи, які передбачені умовами статті 53 Митного кодексу України, позивачем під час митного оформлення товару було надано.
При цьому, суд зазначає, що митний орган не вказав на наявність виправлень, підробок, розбіжностей та відсутності всіх відомостей у наданих документах.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 року в адміністративній справі №803/667/17.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015р. у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень КАС України.
Так, відповідач у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначив, що під час розгляду поданих до митного контролю документів встановлені наступні розбіжності: - документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МК України), а саме:
2. У електронному інвойсі ЕМД, декларантом зазначено торгівельну марку PIMTAS. Відповідно до п.2.1 Розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11.09.2016р. № 689 контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом вивчення характеристик товарів, в том числі якісних, які впливають на рівень їх митної вартості. Надані до митного оформлення документи не містять відомості щодо торгівельної марки заявленого товару.
4. Пунктом 7.1 зовнішньоекономічного контракту від 07.09.2015р. №15101109 визначено наступні умови оплати за товар: а) 100% передоплата; б) передоплата 10% від суми рахунку Та 90%.- відстрочення платежу 30 днів з моменту доставки товару. Разом з тим, декларантом до митного контролю за ЕМД від 11.10.2022р. №UA110140/2022/006347 надано специфікацію від 21.09.2022р. №82 до контракту від 07.09.2015р. №15101109, пунктом 3 якої визначено, що платежі по даній специфікації покупець здійснює на таких умовах: протягом 90 днів із моменту відвантаження товару покупцю. Специфікація від 21.09.2022р. №82 підписана генеральним директором продавця - Шамиль Тахмаз. Однак, підпис зазначеної особи не відповідає підпису генерального директора продавця - Шамиль Тахмаз в зовнішньоекономічному контракті від 07.09.2015р. №15101109.
Враховуючи вищезазначене, у митного органу наявні обґрунтовані сумніви щодо достовірності та об`єктивності даних, зазначених у специфікації від 21.09.2022р. №82. Інформація щодо зміни умов оплати за товар, передбачених зовнішньоекономічним контрактом, не враховується.
Керуючись положеннями пункту 7.1 зовнішньоекономічного контракту від 07.09.2015р. №15101109 на дату декларування товарів за ЕМД від 11.10.2022р. №UA110140/2022/006347 декларантом має бути надано митному органу банківські платіжні документа щодо повної оплати або часткової передоплати за імпортований товар. Однак, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів декларантом до митного контролю не надано. Таким чином, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, надані декларантом документи не містять всіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
5. Згідно даних електронного інвойсу ЕМД, виробник товарів - P1MTAS PLASTIK INS.MALZ. SAN. VE Т1С. A.S. Однак, декларантом до митного контролю не надано документів, що підтверджують інформацію щодо виробника задекларованого товару. Вищезазначене ставить під сумнів, що задекларовані товари імпортовано на виконання контракту купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів.
6. Пунктом 15.1 Контракту визначено, що Контракт діє до 07.09.2016р. Документи щодо пролонгації дії Контракту декларантом митному органу не надано.
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до специфікації № 82 від 21.09.2022р. сторони договору погодили, що товар буде оплачено протягом 90 днів із моменту відвантаження товару покупцю, тобто митний орган не врахував, що поставлений товар буде оплачений покупцем-декларантом після відвантаження.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем разом з декларацією митної вартості для митного оформлення було надано, зокрема, копію митної декларації країни відправлення №22411300ЕХ00046259 від 04.10.2022р., де зазначено виробника товару.
Cлід також зазначити, що проформа-інвойс не є розрахунковим документом, може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару і відповідно до ст. 53 МК України не може містити вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які містять митну вартість.
Крім того, наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.
Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно вирішувати яка вартість товарів, на яких умовах буде ввозитися, тощо.
Отже, вказані зауваження не впливає на митну вартість товару та не свідчить про те, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості.
Відповідно до ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, саме обґрунтовані підстави, що підтверджені належними доказами, а не сумніви, які базуються лише на припущеннях посадової особи митного органу, можуть бути покладені в основу для висновку про сумнівність достовірності інформації, зазначеної у вказаних документах, що призводить до невірного визначення митної вартості товару, який декларується.
За умовами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.
Митний орган зазначає, що відстрочення оплати за товар 180 днів суперечить світовій практиці, та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів, як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VІІ ГАТТ, проте належних доказів, які призвели до таких висновків не наводить.
При цьому, умовами ст. 8 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» Держава та її органи не мають права безпосередньо втручатися в зовнішньоекономічну діяльність суб`єктів цієї діяльності, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно з цим та іншими законами України
Відповідно до частини 4 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МК України.
Суд зазначає, що надані декларантом документи не містять жодних розбіжностей, ознак підробки та містять достатньо відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Таким чином, усі посилання митного органу на неможливість визнання митної вартості товарів за першим методом (за договором) ґрунтуються на тому, що у митного органу «наявні обґрунтовані сумніви» щодо достовірності поданих декларантом документів, які є надуманими та жодним чином не підтвердженими.
З огляду на викладене, вимога відповідача надавати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 МК України є безпідставною та необґрунтованою.
Дослідивши подані позивачем до митної декларації і на вимогу відповідача документи, виходячи зі змісту частини 2 статті 53 МК України, суд вважає їх достатніми для підтвердження заявленої митної вартості.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Приписами частини 6 статті 55 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За умовами частини 1, частини 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 09.04.2021р. у справі № 804/5143/16, в якій зазначено, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Саме ж по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товару, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення .
Таким чином, суд, оцінивши наявні в матеріалах справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, дійшов висновку про підтвердження заявленої митної вартості товарів за основним методом (за ціною договору), недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з митною декларацією документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом, наявності встановлених частиною 1 і частиною 2 статті 58 МК України. Відповідачем не наведено обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 Митного кодексу України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування резервного методу визначення митної вартості товару.
Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення митного органу є необґрунтованим, висновки відповідача базуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
З огляду на викладене, рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110140/2022/000064/1 від 11.10.2022 року є такими, що суперечить закону та підлягає скасуванню.
Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За умовами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень частини 1 статті 139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. відповідно до платіжної інструкції № 5375 від 29.03.2023 року.
У зв`язку з перебуванням судді Луніної О.С. у відпустці, рішення ухвалене в перший робочий день.
Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ИНЖИНИРИНГ» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товару - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110140/2022/000064/1 від 11.10.2022 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна