Справа № 240/4258/22
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 липня 2023 року

м. Київ

справа № 240/4258/22

провадження № К/990/24976/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування висновку та наказу,

у с т а н о в и в :

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 13 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року, задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 ; визнав протиправним і скасував висновок оцінювання результатів службової діяльності у 2021 році державних службовців Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, які займають посади державних службовців категорії «Б» і «В» в частині визнання діяльності ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної експертизи, ринку та оцінки земель негативною; визнав протиправним і скасував наказ начальника Головною управління Держгеокадастру у Житомирській області від 08 грудня 2021 року № 850-к про затвердження негативного висновку оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2021 році на посаді начальника Управління державної експертизи, ринку та оцінки земель.

10 липня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало (засобами поштового зв`язку) касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Ця касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції вдруге, адже раніше Верховний Суд постановив ухвалу від 4 липня 2023 року, якою ухвалою повернув скаржнику касаційну скаргу на згадані судові рішення.

Під час постановлення цієї ухвали суд керувався таким.

За частиною першою статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються: 4) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отож під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Зі змісту касаційної скарги можна зрозуміти, що скаржник подає касаційну скаргу на судові рішення в цій справі з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Щодо першої підстави, то за текстом касаційної скарги (сторінки 3, 6, 14), суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29 квітня 2021 року у справі № 160/4622/20, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 1 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц, у яких, як пише скаржник, суд касаційної інстанції висловив позицію про те, що суд не може виходити за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу і предмет позову.

Суд звертає увагу, що заявлені скаржником для порівняння постанови суду касаційної інстанції й висловлені у них висновки щодо застосування окремих процесуальних положень закону ухвалені у цивільних справах, порядок здійснення судочинства у яких не передбачає - поряд з диспозитивністю - принципу офіційного з`ясування обставин справи, який притаманний адміністративному судочинству. Це суттєва обставина, яка відрізняє зазначені правила судочинства, на яку, втім, не зважив скаржник, коли визначався з підставами касаційного оскарження.

Проаналізувавши доводи скаржника щодо необхідності перегляду судових рішень в цій справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України у зіставленні з названими для порівняння постановами Верховного Суду, неврахування висновків яких, на думку скаржника, спричинило неправильне вирішення цієї справи, суд дійшов висновку, що його скарга не містить підстав, що вказують на наявність неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах та на можливість відкриття касаційного провадження з названої підстави.

Покликання скаржника у касаційній скарзі на постанови Верховного Суду у справах №№ 824/399/17, 264/4263/16 (дати судових рішень не зазначені) теж необґрунтовані, адже автор касаційної скарги не пояснив, які правозастосовні висновки суду касаційної інстанції, висловлені у судових рішеннях у цих справах, на його думку, мали бути взяті до уваги судами першої і апеляційної інстанцій під час вирішення цієї справи і чому.

Наявність підстав для касаційного перегляду судових рішень, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник, як можна зрозуміти його аргументацію, пояснив тим, що суд першої інстанції не мав відкривати провадження у цій справі, адже позивач не виконав вимог суду щодо усунення недоліків позову у визначений йому строк (сторінки 7-10 касаційно скарги).

Висловлені в цьому аспекті судження скаржника теж не дозволяють переглянути судові рішення в цій справі у касаційному порядку з названої нормативної підстави, адже вони не стосуються обставин, з якими частина друга, третя статті 353 КАС України пов`язують направлення справи на новий розгляд.

Крім того, оцінювання судами попередніх інстанцій наявних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, незгоду з яким теж висловив скаржник, обґрунтовуючи скаргу, не можуть бути предметом касаційного перегляду (частина друга статті 341 КАС України).

З уваги на приписи статті 341 КАС України доводи та вимоги касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, окреслюють межі касаційного перегляду. Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, адже цей обов`язок покладений на особу, яка оскаржує судові рішення в касаційному порядку. Водночас недотримання вимог процесуального закону щодо змісту касаційної скарги в цій частині перешкоджає допуску справи до касаційного розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Зважаючи на наведене касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування висновку та наказу повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя М. І. Смокович