Справа № 187/1292/23
Суддя: Соловйов І. М.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1292/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши за правилами, передбаченими статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2023 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить суд:

- скасувати постанову серії ЕАС № 7197792 від 20.06.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

- справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

Також просить судові витрати покласти на відповідачів, які складаються з судового збору в розмірі 536.80 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена протиправно з порушенням порядку розгляду справи та не містить жодних доказів його вини у вчиненні тих обставин, які викладені в постанові.

Ухвалою суду від 11.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні та повідомлено учасників про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст. 268 КАС України.

14.07.2023 до суду надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

19.07.2023 надійшло клопотання від Департаменту патрульної поліції про відкладення судового засідання з метою подання відзиву, яке було задоволено та справу відкладено на 31.07.2023.

26.07.2023 до суду надійшов відзив від представника Департаменту патрульної поліції Милової Р.С., у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що 20.06.2023 в ході патрулювання та виконання службових обов`язків за адресою дорога МОЗ Київ - Харків 77 км м. Березань, Київської областіполіцейськими ОСОБА_2 був зупинений транспортний засіб Subaru Forester номерний знак НОМЕР_1 , оскільки водій, не користувався ременем безпеки. Водієм даного транспортно засобу виявився ОСОБА_1 , який при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс чим вчинив правопорушення передбаченні ч.1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, які на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП були об`єднанні.. До відзиву надано відеозапис, при перегляді якого встановити факт порушення (не користування ременем безпеки) не виявилось можливим. Також представник просив проводити розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

20.06.2023 інспектором поліції Снігур О.В. складено постанову серії ГАС 7197792 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої за адресою дорога М-03 Київ - Харків 77 км м. Березань, Київської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Subaru Forester номерний знак НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, а також не пред`явив документи зазначені в Правилах дорожнього руху (далі ПДР) п. 2.1 п.п. «а» (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії), «б» (реєстраційний документ на транспортний засіб), «ґ» (чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Стягнення накладено за ч. 5 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається з відеозапису, позивач вказав, що буде телефонувати адвокату та потім ним здійснювалася розмова по телефону.

Позивач, вважає, що поліцейський не мав права його зупиняти, оскільки він був пристебнутий і тому не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом.

Як зазначив відповідач, постанова прийнята у відповідності до норм чинного законодавства, при цьому оскільки позивачем було вчинено два адміністративні правопорушення, інспектором застосовано положення ст. 36 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки технічні можливості програмного забезпечення дозволяє внесення лише однієї статті, за якою накладається стягнення.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Статтею 249 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. В такому випадку уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Щодо правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно з п.2.3 в) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Згідно до вимог статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги чи заперечення. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.

З наданого відповідачем відеозапису неможливо встановити обставини про те, чи порушив позивач правила користування ременем безпеки, оскільки на відео не видно, що під час руху автомобіля позивач не був пристебнутий. Фактично співставляються слово уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зі словом особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд зазначає, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, (далі за текстом ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством (пункт 1.9).

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п.п. а, б, ґ п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п.п. «а» п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Імперативні приписи абзацу другого ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язують осіб, що керують транспортними засобами, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, зокрема, документи зазначені у вищевказаному пункту ПДР.

З указаним законодавчо визначеним обов`язком водіїв корелюються встановлені п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» повноваження органів Національної поліції щодо перевірки дотримання правил дорожнього руху, в тому числі в аспекті наявності у водія реєстраційного документа на транспортний засіб.

Стаття 126 частина 1 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами) передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до наданого відповідачем відеозапису вбачається, що позивачу було запропоновано надати відповідні документи для перевірки, але останній категорично відмовився.

Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, позивачем не доведено обґрунтованість не надання документів для перевірки, а отже він вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що згідно положень ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкція ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачає накладення стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Натомість, санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП є більш серйознішим правопорушенням з числа вчинених.

Як зазначив відповідач, при винесенні відповідної постанови програмне забезпечення надає можливість внести лише одну статтю.

Як вбачається з тексту постанови, інспектором поліції встановлено, зокрема, порушення п.п. а, б, ґ п.2.1 ПДР, а отже ним обґрунтовано застосовано ст. 36 КУпАП, та накладено стягнення за більш серйозніше правопорушення.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог бути пристебнутим ременем безпеки під час руху не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, що відповідає висновкам викладених в постановах Верховного Суду, зокрема, у справі №127/19283/17 постанова від 25.09.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України (Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності), за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи, що правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП не знайшло своє підтвердження, а в іншій частині навпаки, суд вважає за необхідне змінити захід стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то втрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Інших витрат учасниками судового провадження не заявлялися.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову інспектора патрульної поліції Снігур Олександра Васильовича серії ЕАС № 7197792 від 20.06.2023 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.

Змінити постанову інспектора патрульної поліції Снігур Олександра Васильовича серії ЕАС № 7197792 від 20.06.2023 в частині остаточного накладення стягнення, а саме: накласти на ОСОБА_1 стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України (р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; ;

Повне судове рішення складено 31.07.2023.

Суддя І.М. Соловйов