Справа № 758/9910/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/9910/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кобаля М.І., Сорочка Є.О.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Конопліцького Ігоря Васильовича на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви представника ОСОБА_1 -Конопліцького Ігоря Васильовича про компенсацію судових витрат (стягнення витрат на правничу допомогу) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павленка Олексія Юрійовича, Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Товариства з обмеженою відповідальністю «Експресавтоком» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2022 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павленка О.Ю. (далі - відповідач 1), Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - відповідач 2), ТОВ «Експресавтоком» (далі - відповідач 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Позов обґрунтовано тим, що 23.10.2022 року о 14.50 год. в районі буд. № 5А по вул. Хорива в м. Києві позивач виявив відсутність свого автомобіля «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який залишив на декілька хвилин обабіч дороги в дозволеному місці без порушень правил дорожнього руху. Згодом через додаток Київ цифровий з`ясувалося, що автомобіль безпідставно евакуатором направлено на штрафний майданчик, адресу не було зазначено. Позивач зазначає, що був вимушений витрачати свій власний час, кошти на таксі в пошуках евакуйованого автомобіля і лише через тривалий час автомобіль був виявлений на штраф майданчику за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4. Для отримання незаконно затриманого та евакуйованого автомобіля позивачу необхідно було сплатити кошти в сумі 1754,00 грн.. Відповідно до постанови позивач визнаний винним у здійсненні адміністративного правопорушення: 23.10.2022 о 14 год. 49 хв. по вул. Хорива, 11-А в м. Києві за порушення зупинки на перехресті або ближче 10 м. від перехрестя, яке передбачене ч.3 ст.122 КУпАП України. Позивач з вказаною постановою не згоден, вважає, що не порушував вимог ПДР, а саме не порушував правил зупинки, стоянки та паркування транспортного засобу, а тому його дії не підпадають під санкцію ч. 3 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин 23.10.2022 автівку було доставлено на штрафмайданчик за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 4. Загальна сума коштів, яка сплачена за перебування автівки на штраф майданчику - 1754,00 грн..

У зв`язку із вказаним, позивач вважає, що відповідачем винесено незаконну та необґрунтовану постанову щодо накладення адміністративного стягнення, а також евакуйовано транспортний засіб на штрафмайданчик, чим порушено права позивача щодо права користуватися транспортним засобом.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року позов задоволено частково.

12.04.2023 р. до суду першої ін. станції надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Конопліцького І.В. про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення у справі № 758/9910/22 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Конопліцького Ігоря Васильовича про компенсацію судових витрат (стягнення витрат на правничу допомогу).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази реальності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, підстав для їх стягнення з відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не мпогоджується виходячи з наступного.

Так, надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

За ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Такої заяви матеріали адміністративної справи не містять.

Відповідно до ч.1, ч.2 , ч.3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження розміру витрат позивачем надані:

- копія договору про надання правової допомоги 01/02,

- копія акту наданих послуг правої допомоги у справі,

- копія розрахунку вартості послуг на надання правої допомоги,

- копія рахунку-фактури № 2 від 11.04.2023 року,

- копія розрахункової квитанції №1/07 від 11.04.2023 року.

Враховуючи приписи ч. 7 ст. 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 04.06.2021 року у справі №160/13273/19, та у справах №№ 923/560/17, 329/766/18, 178/1522/18.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції, посилаючись на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, дійшов помилкового висновку щодо необхідності подання заявником документів, що свідчать про фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Отже, висновок суду першої інстанції про не підтвердження належними та допустимими доказами заявлених витрат на професійну правничу допомогу, є передчасним.

Надаючи оцінку всім доводам обох сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI ).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI ).

Крім того, згідно з позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 15 травня 2018 року у справі № 821/1594/17, з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Більш того, колегія суддів зауважує, що у висновку ЄСПЛ, викладеному у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), у пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), у пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (Заява №66561/01), суд зазначив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, а у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (Заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну ціну.

Так, ознайомившись з наявними в матеріалах справи документами, матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 з одного боку і адвокатом Конопліцьким І.В. з іншої сторони укладено договір про надання правової допомоги 01/02 від 25.10.2022 року.

У відповідності до наявного в матеріалах справи розрахунку вартості послуг на надання правової допомоги у справі згідно договору від 25.10.22 року №02/02:

вивчення матеріалів справи - 1 год (1000,00 грн.);

вивчення судової практики - 1 год. (1000, 00 грн.);

підготовка та надсилання адвокатського запиту - 1 год. (1000,00 грн.);

підготовка та подача позовної заяви - 2 год. (2000, 00 грн.);

підготовка і подача відповіді на відзив - 2 год. (2000, 00 грн.);

участь у трьох судових засіданнях з урахуванням часу на приїзд - 6 год. (6000,00 грн.);

підготовка нанадсилпння клопотання про відкладення - 0,5 год. (500,00 грн.);

підготовка та надсилання клопотання про виконання ухвали - 0,5 год. (500,00 грн.).

Разом сплачено - 14 год. (14000,00 грн.)

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, предметом розгляду справи по суті було визнання скасування постанови серії 1КІ від 23.10.2022, на загальну суму 680,00 грн.

Представником позивача до суду першої інстанції подано заяву щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, у загальному розмірі 14 000,00 грн.

Таким чином, колегія судді приходить до висновку, що під час прийняття додаткового рішення в даній справі в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, серед усього іншого, судом першої інстанції не враховано складність предмета спору (доказування), тривалість витраченого часу на опрацювання всіх матеріалів справи, кількість судових засідань у яких брав участь адвокат, затрачений час в ході розгляду справи в судовому засіданні та підготовки відзиву на апеляційну скаргу, а також враховує інший витрачений адвокатом час під час надання позивачу правничої допомоги та приходить до висновку, що вказана сума витрат у розмірі 14 000, 00 грн. є неспівмірною із складністю справи та з наданою позивачу правничою допомогою, оскільки вартість наданих позивачу відповідно до рахунку послуг є завищеною.

Окрім зазначеного, колегія суддів враховує заперечення викладені відповідачем в апеляційній скарзі, а саме те, що по даній справі ціна позову (сума адміністративного стягнення становить 680,00 грн., а вартість правничої допомоги - 14 000, 00 грн., що не є спів розмірним із складністю справи) також зазначає, що заявник має право на відшкодування судових витрат та інших витрат лише умразі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обгрунтоаним та у зв`язку з недотриманням ч. 5 ст. 134 КАС України, суід може, тза клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшення суми витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача до суми 4 000, 00 грн.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку щодо часткового задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо часткового скасування ухвали Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року та частковим задоволенням заяви представника ОСОБА_1 - Конопліцького Ігоря Васильовича про компенсацію судових витрат (стягнення витрат на правничу допомогу).

Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Конопліцького Ігоря Васильовича - задоволити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 квітня 2023 року - скасувати.

Винести нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 -Конопліцького Ігоря Васильовича про компенсацію судових витрат (стягнення витрат на правничу допомогу) - задоволити частково.

«Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (адреса: 01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6, ), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотирьох тисяч) гривень 00 копійок.»

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: М.І. Кобаль

Є.О. Сорочко