Справа № 400/5403/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 р. № 400/5403/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Націоньної поліції України "Лють", вул. Федора Максименка, 21-б, м. Київ, 04075,

про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (далі відповідач) про:

визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років позивача до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

зобов`язання Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 01.10.2004 по 02.11.2004, з 02.11.2004 по 09.12.2004, з 09.12.2004 по 21.01.2005, з 21.01.2005 по 01.08.2005, з 01.08.2005 по 16.06.2007, з 16.06.2007 по 28.07.2008, з 28.07.2008 по 01.03.2010, з 01.03.2010 по 27.07.2017, у загальній кількості 03 роки 04 місяці 28 днів в пільговому обчисленні.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова № 393) необхідно застосовувати не лише при обчислені вислуги років після звільнення особи зі служби в поліції, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу років.

13.07.2023 представник позивача подав до суду заяву про зміну адміністративного позову, а саме: щодо зміни позовних вимог. Суть цих змін полягає в тому, що замість неналежного відповідача (Головного управління Національної поліції в Миколаївській області) позовні вимоги звернуті до належного відповідача Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють». В іншій частині предмет позову, а також підстави позову позивач залишив незмінними.

У відзиві на позовну заяву від 07.06.2023 відповідач заперечив проти позову і просив суд відмовити у її задоволенні повністю. Відзив умотивовано тим, що:

лист-відповідь відповідача на відповідний адвокатський запит не готувався з метою реалізації положень нормативного акту, не містить обов`язкових правил поведінки та безпосередньо не породжує правових наслідків для позивача, не обов`язковий для виконання;

у позивача відсутнє право на призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ, оскільки він не звільнений зі служби в поліції;

відповідач не заперечує наявність у позивача вислуги років у пільговому обчисленні та не відмовляв в її зарахуванні до календарної вислуги під час звільнення позивача зі служби в поліції на пенсію.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (а.с. 40-42).

22.05.2023 представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату позивачем судового збору (а.с. 47-49).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 50-52).

У зв`язку з цим відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач з 26.07.1999 по 26.06.2004 проходив службу в Збройних Силах України, з 01.10.2004 по 06.11.2015 в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 до тепер в органах Національної поліції України.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22.02.2023 № 503/14-2023 (далі Довідка № 503/14-2023) (а.с. 93-96) календарна вислуга позивача в Збройних Силах України, органах внутрішніх справ і Національної поліції України станом на 17.02.2023 складає 23 роки 03 місяці 16 днів, а пільгова вислуга років (без урахування календарної) 03 роки 04 місяці 28 днів.

До вислуги років на пільгових умовах позивача зараховано період проходження ним служби з 01.10.2004 по 01.03.2010 на посадах оперуповноваженого (старшого оперуповноваженого) відділення карного розшуку (підстава: постанова КМУ № 1497 від 16.11.2001) та з 01.03.2010 по 27.07.2011 начальника відділу кримінальної міліції в справах дітей (підстава: постанова КМУ № 1144 від 19.09.2007).

До розрахунку пільгової вислуги років зазначено коментар, що періоди проходження служби в ОВС на вищевказаних посадах зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії.

17.04.2023 представник позивача адвокат Мозжерін Юрій Сергійович направив відповідачу адвокатський запит з проханням здійснити перерахунок та зарахувати позивачу до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, яка становить 03 роки 04 місяці 16 днів (а.с. 97-99).

На вказаний адвокатський запит відповідач у листі від 28.04.2023 № 2аз (а.с. 100-102) зазначив, що оскільки позивач на даний час проходить службу в поліції та рапорту на звільнення не подавав, вимога про зарахування вислуги в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, з її подальшим перерахунку є передчасною та задоволенню не підлягає. Також відповідач проінформував, що у разі набуття права на призначення пенсії за вислугою років, тобто наявності на день звільнення зі служби календарної вислуги років для призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то до календарної вислуги років буде додатково зараховано на пільгових умовах для визначення розміру пенсії, що дає право на збільшення процентів відповідних сум грошового забезпечення до розміру пенсії, періоди служби відповідно до Постанови КМ України від 17 липня 1992 року № 393 (зі змінами).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом «б» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з пунктами «б», «в» частини першої статті 17 Закону № 2262-ХІІ особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 171 Закону № 2262-ХІІ).

На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прийнято Постанову № 393.

Згідно з абзацами двадцять четвертим і двадцять дев`ятим підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін до пункту 3 постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 № 780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі Постанова № 780)) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця відповідно:

час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ;

час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах неповнолітніх, кримінальної міліції у справах дітей, боротьби з незаконним обігом наркотиків та боротьби із злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми, за переліком посад і умовами, що визначаються Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Постанови № 780 до пункту 3 Постанови № 393 внесено такі зміни: абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключено.

Пунктом 2 Постанови № 780 установлено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Постанова № 780 набрала чинність 27.07.2011.

Вирішуючи справу № 805/3923/18-а об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 дійшла до висновку, що «основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.»

Таким чином, передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.

Таким чином, до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним у Постанові № 393, відповідні періоди проходження ними служби зараховується на пільгових умовах, у тому числі, періоди проходження служби до 27.07.2011 на посадах, передбачених Постановою № 393 до внесення до неї змін Постановою № 780.

Суд встановив, що відповідно до Довідки № 503/14-2023 (а.с. 93-96) до вислуги років на пільгових умовах позивачу зараховуються з розрахунку один місяць служби за 1,5 місяці (на підставі абзаців двадцять четвертого і двадцять дев`ятого підпункту «в» пункту 3 Порядку № 393) наступні періоди проходження ним служби на посадах:

з 01.10.2004 по 01.08.2005 оперуповноваженого карного розшуку Київського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області;

з 01.08.2005 по 16.06.2007 оперуповноваженого карного розшуку Первомайського РВ УМВС України в Миколаївській області;

з 16.06.2007 по 01.03.2010 оперуповноваженого (старшого оперуповноваженого) карного розшуку Первомайського МВ (з обслуговуванням м. Первомайська та Первомайського району) УМВС України в Миколаївській області;

з 01.03.2010 по 27.07.2011 начальника відділу кримінальної міліції в справах дітей Первомайського МВ (з обслуговуванням м. Первомайська та Первомайського району) УМВС України в Миколаївській області.

Таким чином, пільгова вислуга років (без урахування календарної) складає 03 роки 04 місяці 28 днів, що підтверджується № 503/14-2023 (а.с. 93-96), і не заперечується ні позивачем, ні відповідачем.

В інформаційній довідці, яка додана до відзиву на позовну заяву (а.с. 89-90), і в листі від 28.04.2023 № 2аз (а.с. 100-102) відповідач також не заперечує, що вищезазначені періоди зараховуються до пільговою пенсії, але закцентував увагу на тому, що:

«у разі набуття права на призначення пенсії за вислугою років, тобто наявності на день звільнення зі служби календарної вислуги років для призначення пенсії відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», то до календарної вислуги років буде додатково зараховано на пільгових умовах для визначення розміру пенсії, що дає право на збільшення процентів відповідних сум грошового забезпечення до розміру пенсії, періоди служби відповідно до Постанови КМ України від 17 липня 1992 року № 393 (зі змінами)».

З наведеного слідує, що на переконання відповідача, ця пільгова вислуга років зараховується працівникові лише у випадку, якщо він має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії, і, відповідно, вона впливає лише на розмір пенсії.

З цим висновком позивач категорично не погоджується.

Таким чином, суть спору в цій справі зводиться до того, чи зараховується поліцейському при призначенні пенсії за вислугу років пільгова вислуга років до календарної вислуги років, встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відтак Закон № 2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Отже, передбачена Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 171 Закону № 2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18.

З огляду на вищенаведене суд відхилив як необґрунтовану позицію відповідача про те, що зарахування пільгової вислуги років у календарну можливе лише при наявності в поліцейського передбаченої статтею 12 Закону № 2262-ХІІ календарної вислуги, а отже що вона впливає лише на розмір пенсії.

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що вимога позивача зарахувати до загального пільгового стажу пільгових періодів роботи є передчасною, оскільки позивач не є звільненим з органів Національної поліції України, а тому не має права на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

У позовній заяві позивач вказує на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з Довідкою відповідача (а.с. 91) позивач і дотепер проходить службу в органах Національної поліції України. Будь-яких доказів того, що в період розгляду цієї справи він звільнився з органів Національної поліції України, сторони суду не надали.

Таким чином, станом на день прийняття цього рішення суду згідно з матеріалами справи позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Натомість відповідно до абзацу десятого статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Отож відомості про календарну вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, відносяться до персональних даних.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконного чи є недостовірними.

Отже, відмовивши позивачу у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчислені, відповідач порушив право позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Статтею 276 Цивільного кодексу України встановлено, що орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Тобто захист немайнових прав фізичної особи, до яких відноситься і право на персональні дані, підлягає судовому захисту.

Відтак позовні вимоги позивача про зарахування до загального стажу пільгових періодів роботи не є передчасними, оскільки в цьому випадку має місце факт порушення відповідачем права позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні.

Поряд з цим, правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 22.02.2023 у справі № 320/12166/20, і на яку посилається відповідач, не підлягає врахуванню в цій справі з таких підстав.

По-перше, у позовній заяві позивач акцентував увагу на тому, що не зарахувавши йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, відповідач порушив право позивача на зміну його персональних даних, які є недостовірними, на достовірні. Порушення відповідачем права позивача на персональні дані не було предметом розгляду у справі № 320/12166/20.

По-друге, при розгляді справи № 320/12166/20 відповідач (Національна поліція України) не заперечував наявність у позивача за відповідний період вислуги років у пільговому обчисленні та не відмовляв у їх зарахуванні в календарну вислугу під час звільнення позивача зі служби на пенсію (пункт 67 мотивувальної частини постанови). У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що при звільненні позивача зі служби в поліції та обчисленні його стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідачем буде відмовлено у зарахуванні пільгового стажу для її призначення (пункт 69 мотивувальної частини постанови).

Натомість у відзиві на позовну заяву у справі № 400/5403/23 та у листі від 28.04.2023 № 2-аз відповідач фактично заперечує право позивача на зарахування пільгової вислуги років, акцентуючи увагу на тому, що відповідна пільгова вислуга років зараховується працівникові лише у випадку, якщо він має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії.

Крім цього, вище суд встановив, що:

на день ухвалення судом рішення у цій справі з урахуванням пільгових періодів проходження позивачем служби пільгова вислуга років позивача становить більше 25 років (станом на 17.02.2023 26 років 8 місяців 14 днів (23 роки 03 місяці 16 днів + 3 роки 4 місяці 28 днів = 26 років 8 місяців 14 днів), а тому відповідно до пункту «б» статті 12 і пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ він матиме право на отримання пенсії за вислугу років у разі звільнення з органів Національної поліції України;

відповідач заперечує наявність права позивача на отримання пенсії за вислугу років навіть у випадку його звільнення з органів Національної поліції України, вважаючи, що він не має відповідної вислуги років для цього, оскільки пільгова вислуга враховується лише при наявності календарної вислуги відповідно до стаття 12 Закону № 2262-ХІІ.

Тому в суду відсутні сумніви щодо того, що у разі звільнення позивача з органів Національної поліції України відповідач не підготує і не подасть органам Пенсійного фонду України у порядку, передбаченому законодавством, необхідні для призначення пенсії документи, оскільки ним фактично заперечується наявність у позивача прав на пенсію за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги, встановленої статтею 12 Закону України № 2262-ХІІ.

Тобто у такій ситуації позивач залишиться і без роботи, і без пенсії, внаслідок чого він буде змушений знову звернутися до суду для поновлення порушених його прав.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отож рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивач уже має необхідну 25-річну вислугу років для призначення пенсії за вислугу років, суд прийшов до висновку, що його позовні вимоги не є передчасними.

Суд також відхилив аргументацію відповідача про те, що лист-відповідь відповідача на відповідний адвокатський запит не готувався з метою реалізації положень нормативного акту, не містить обов`язкових правил поведінки та безпосередньо не породжує правових наслідків для позивача, не обов`язковий для виконання з таких підстав.

Позивач у позовних вимогах не просить суд визнати лист-відповідь відповідача від 28.04.2023 № 2аз (а.с. 100-101) протиправним і / або скасувати його як індивідуальний акт. Предметом цього позову є відмова відповідача, тобто його бездіяльність щодо незарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 21.05.2023 (а.с. 49) підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1073,60 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (вул. Федора Максименка, 21-Б, м. Київ, 04075; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років майору поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

3. Зобов`язати Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (вул. Федора Максименка, 21-Б, м. Київ, 04075; ) здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 01.10.2004 по 02.11.2004, з 02.11.2004 по 09.12.2004, з 09.12.2004 по 21.01.2005, з 21.01.2005 по 01.08.2005, з 01.08.2005 по 16.06.2007, з 16.06.2007 по 28.07.2008, з 28.07.2008 по 01.03.2010, з 01.03.2010 по 27.07.2017 у загальній кількості 03 роки 04 місяці 28 днів.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (вул. Федора Максименка, 21-Б, м. Київ, 04075; ) судовий збір у розмірі 1073 (Одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 31 липня 2023 року