Справа № 160/18775/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Дніпровської міської ради, 2-Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.04.2023 №5-18/4 «Про заборону використання штучних предметів ритуальної належності на об`єктах благоустрою Дніпровської міської територіальної громади».
Позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову у даній справі.
Позивач просить зупинити дію рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.04.2023 року №5-18/4 «Про заборону використання штучних предметів ритуальної належності на об`єктах благоустрою Дніпровської міської територіальної громади».
Відповідно до ч. 1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що оскаржуваним рішенням було порушено її право на вшанування пам`яті померлої матері, оскільки рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.04.2023 року №5-18/4 «Про заборону використання штучних предметів ритуальної належності на об`єктах благоустрою Дніпровської міської територіальної громади», заборонено на кладовищах, меморіальних комплексах, пам`ятниках використання (розміщення та покладання) штучних квітів, вінків, корзин тощо, виготовлених з пластику та полімерних матеріалів.
Проте, на думку позивача, оскаржуване рішення не містить жодної правової норми, яка б встановлювала заборону використання, розміщення та покладання на території м. Дніпра, зокрема, на об`єктах благоустрою (кладовищах, меморіальних комплексах, пам`ятниках тощо) штучних квітів (іншої ритуальної продукції), виготовлених із синтетичних полімерів.
Таким чином, оскаржуване рішення прийнято протиправно та підлягає скасуванню.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Таким чином, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
Отже, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Водночас, сама лише незгода позивача із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання його протиправним не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Позивач посилається на очевидність ознак протиправності рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.04.2023 №5-18/4 «Про заборону використання штучних предметів ритуальної належності на об`єктах благоустрою Дніпровської міської територіальної громади», тобто на обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та наявність яких має встановлюватися судом під час розгляду адміністративної справи, та ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому таке обґрунтування вимог заяви є безпідставним.
Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного в постанові у справі №800/521/17 від 28.03.2018 року, позов не може бути забезпечено таким способам, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.
Суд виходить із того, що в даній адміністративній справі кінцева мета позивача за результатом розгляду справи по суті скасування рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.04.2023 №5-18/4.
Задоволення заяви позивача вказуватиме на те, що судом фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Враховуючи вищезазначене, позивачем не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням положень ст. 150 КАС України, а тому заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.ст. 150-156, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона