Справа № 460/13038/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2023 року м. Рівне №460/13038/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Гуль Н.В.,

відповідача: представник Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВН Транс"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВН Транс" (далі - ТОВ "ВН Транс", позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі також відповідач), в якому просило:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.05.2023 №03, №03, №03, №03.

Позов обґрунтований тим, що за результатами документальної позапланової виїзної перевіркиз питань дотримання ТОВ "ВН Транс" вимог податкового законодавства при декларуванні засічень2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, відповідачем встановлено порушення товариством вимог п. 189.1 ст.189 п. 198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 розділу ІІ Податкового кодексу України у зв`язку з чим занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму ПДВ 351 847 грн., що призвело до завищення залишку від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 162 539 грн., завищення суми бюджетного відшкодування на суму 79299 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податковогозобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 110009 грн; п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), не складено та не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН на загальну суму ПДВ 351 847 грн. Ці висновки акта перевірки від 11 квітня 2023 року № 3304/Ж5/17-00-07-03/41133647 слугували підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, що є предметом оскарження. Позивач вважає наведені вище висновки податкового органу необґрунтованими. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.06.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.07.2023.

Відповідач у відзиві на позов заперечив позовні вимоги. В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки не було документально підтверджено використання у господарській діяльності придбаних та віднесених до податкового кредиту ТМЦ на загальну суму 2 614 085, 25 грн., ПДВ - 351 847, 32 грн. Крім того, платником податків допущено порушення вимог абзацу першого п. 201.1 та абзацу першого п. 201.10 ст. 201 Кодексу внаслідок не складання та не реєстрації за цими операціями податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних. З наведених підстав просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.07.2023.

Заслухавши вступне слово представників сторін, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши наявні у матеріалах письмові докази, суд встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВН Транс" зареєстроване як юридична особа 07.02.2017, номер запису в ЄДР 0013227, ідентифікаційний номер юридичної особи 41133647.

Основним видом діяльності позивача є: вантажний автомобільний транспорт, код виду економічної діяльності 49.41.

01.06.2017 року ТОВ "ВН Транс" отримано ліцензію №541 на здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів).

Для здійснення виробничої діяльності ТОВ "ВН Транс" має власні та залучені на правах оренди транспортні засоби, а саме: автомобіль RENAULT, ДНЗ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , ДНЗ НОМЕР_4 , напівпричіп KOGELДНЗ НОМЕР_5 , KOGEL ДНЗ НОМЕР_6 , SCHWARZ MULLER ДНЗ НОМЕР_7 , легкові автомобілі TOYOTAДНЗ НОМЕР_8 , BMWX5 ДНЗ НОМЕР_9 .

Вказані основні засоби були відображені у формі звіту 20-ОПП, що не заперечується податковим органом та відображено на сторінці 2-3 акту перевірки.

Судом встановлено, що позивач орендує офісне приміщення, склад та місце стоянки для паркування транспортних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "ВН Транс" має ліцензію на зберігання пального виключно для потреб власного споживання за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 108-А.

Автомобілі VOLVOFN13, ДНЗ НОМЕР_4 та напівпричіп KOGEL ДНЗ НОМЕР_6 позивач орендує у ТОВ "АВТОВІК" згідно договору оренди транспортного засобу №01/08/17 від 09.08.2017, строк оренди до 31.12.2024 року.

Автомобілі VOLVOFN13, ДНЗ НОМЕР_3 позивач орендує у ТОВ "АВТОВІК" згідно договору оренди транспортного засобу №1.07.17/1 від 01.07.2017.

Автомобілі RENAULT, ДНЗ НОМЕР_1 та напівпричіп KOGELДНЗ НОМЕР_5 позивач також орендує у ТОВ "АВТОВІК" згідно договору оренди транспортного засобу №01/09/19.

Напівпричіп SCHWARZ MULLER ДНЗ НОМЕР_7 позивач орендує у ФОП ОСОБА_1 згідно договору оренди транспортного засобу №10.01./19 від 10.01.2019.

Згідно представлених до перевірки документів та матеріалів адміністративної справи вбачається, що ТОВ "ВН Транс" здійснювало міжнародні та внутрішні вантажні перевезення.

16.02.2023 ТОВ "ВН Транс" було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2023 року разом з якою позивачем було подано додаток 4 "Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізовується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4)", в якому позивачем було заявлено до відшкодування на рахунок у банку суму бюджетного відшкодування в розмірі 79 299 грн.

Вказана сума бюджетного відшкодування виникла у зв`язку із наявністю від`ємного значення з податку на додану вартість, що виникло протягом 2021 та 2022 років (Додаток 2 та Додаток 3 Декларації).

На підставі наказу ГУ ДПС у Рівненській області №393-п від 21.03.2023 "Про проведення перевірки ТОВ "ВН Транс" ", працівниками податкового органу у період з 27.03.2023 по 31.03.2023 проводилась документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ "ВН Транс" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх періодах.

За результатами проведення перевірки ГУ ДПС у Рівненській області складено акт перевірки від 11.04.2023 №3304/Ж5/17-00-07-03/41133647 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВН ТРАНС", (код за ), щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2023 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах», яким встановлено порушення позивачем п. 189.1 ст.189 п. 198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 розділу ІІ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму ПДВ 351 847 грн., що призвело до завищення залишку від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 162 539 грн., завищення суми бюджетного відшкодування на суму 79299 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 110009 грн., п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН) на загальну суму ПДВ 351 847 грн.

На підставі акта від 11.04.2023 № 3304/Ж5/17-00-07-03/41133647, ГУ ДПС у Рівненській області було прийнято податкові повідомлення-рішення:

№03 від 18.05.2023 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку в розмірі 79 299 грн. та 19 824,75 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

№03 від 18.05.2023 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 162 539 грн. по декларації за січень 2023 року;

№03 від 18.05.2023 року про застосування штрафу в розмірі 3 400 грн. за не складення та не реєстрацію податкових накладних в ЄРПН;

№03 від 18.05.2023 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 110 009 грн. основного платежу та 27 502,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Незгода позивача із даними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку доводам сторін стосовно висновків акта перевірки про заниження позивачем податкових зобов`язань, завищення податкового кредиту та від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та відсутність у нього права на отримання бюджетного відшкодування, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

За правилами п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

В силу вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

Згідно п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до п.200.7 ст. 200 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

З урахуванням наведеного саме на контролюючий орган покладається обов`язок перевірки правильності декларування показників податкової декларації платника ПДВ. Поряд з тим встановлення завищення (заниження) окремих показників податкової декларації, а так само відмова у бюджетному відшкодуванні ПДВ має відбуватися у встановленому порядку та спосіб; висновки податкового органу мають відповідати положенням чинного законодавства.

У свою чергу положеннями пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Тобто, формування і підтвердження даних декларацій відбувається на підставі документів, визначених в абзаці першому пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, а тому питання законності декларування відповідних показників зводиться до підтвердження їх первинними документами.

Статтею 1, частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» установлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

В ході розгляду цієї справи судом встановлено, що висновки контролюючого про не використання позивачем у господарській діяльності послуг та придбаних товарно-матеріальних цінностей (запчастин, дизпалива в розрізі контрагентів, які відображені у додатку №2 до акту перевірки) ґрунтуються на тому, що згідно представлених до перевірки CMR ТОВ "ВН Транс" значиться перевізником тільки у двох CMR А№741, маршрут м. Бар (Україна) м. Рава Мазовецька (Польща), автомобіль НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_5 ; А№742, маршрут м. Бар (Україна) м. Рава Мазовецька (Польща), автомобіль НОМЕР_4 , причіп НОМЕР_6 , а в інших CMR в графі 23 перевізником значиться ТОВ "АВТОВІК", отже на думку податкового органу ТОВ "ВН Транс" не здійснювало міжнародних перевезень, а тому не підтверджено факт використання в господарській діяльності придбаних послуг на суму 2 614 085,25 грн.. у т.ч. ПДВ 351 847 грн.

Разом з тим, з представлених до перевірки та до матеріалів справи первинних документів (договорів перевезення, рахунків на оплату, актів надання послуг з перевезення вантажів, товарно-транспортних накладних, CMR, платіжних доручень та банківських виписок на оплату, подорожніх (шляхових) листів вантажного та службового автомобіля) судом встановлено, що ТОВ "ВН Транс" протягом 2021-2022 років здійснювало вантажні перевезення вантажів як міжнародні, так і в межах території України.

Заперечуючи факт здійснення міжнародних перевезень, податковий орган вказує, що згідно представлених документів CMR ТОВ "ВН Транс" значиться перевізником тільки у двох CMR А№741, маршрут м. Бар (Україна) м. Рава Мазовецька (Польща), автомобіль НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_5 ; А№742, маршрут м. Бар (Україна) м. Рава Мазовецька (Польща), автомобіль НОМЕР_4 , причіп НОМЕР_6 , а в інших CMR в графі 23 перевізником значиться ТОВ "АВТОВІК", отже на думку податкового органу ТОВ "ВН Транс" не здійснювало міжнародних перевезень, однак суд з такою позицією податкового органу не може погодитись з огляду на наступне.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ "АВТОВІК" не являлось перевізником у міжнародних перевезеннях, а всього лиш виступало власником автомобілів, які ТОВ "ВН Транс" використовує у власній господарській діяльності згідно представлених договорів оренди №01/08/17 від 09.08.2017, №1.07.17/1 від 01.07.2017, №01/09/19.

Судом встановлено, всі CMR у графах 16-18 (в яких зазначається інформація про перевізника) містять печатку ТОВ "ВН Транс" як перевізника.

Так, у графі 16 CMR зазначаються дані про перевізника (назва транспортної компанії, її фактична адреса, номери телефонів) часто у вигляді штампу.

У графі 17 CMR зазначаються дані про наступного перевізника (інформація вноситься лише за умови, якщо перевезення здійснювалося двома та більше вантажоперевізниками).

Вказані обставини підтверджуються також дослідженими в судовому засіданні доказами. Договори перевезення та надання транспортно-експедиційних послуг згідно всіх CMR були укладені саме із ТОВ "ВН Транс", а не ТОВ "АВТОВІК". На підтвердження вказаних обставин позивачем також долучені і акти надання послуг з перевезень та банківські виписки на підтвердження надходження оплати за надані послуги з перевезення.

Отже, судом встановлено, що в спірних правовідносинах саме ТОВ "ВН Транс" виступало перевізником, а не ТОВ "АВТОВІК" як стверджує податковий орган. Доказів зворотного відповідачем не надано, а судом не встановлено.

Надані контролюючому органу та до суду документи свідчать про правильність ведення платником податків бухгалтерського, податкового обліку та правомірності формування показників податкового кредиту.

Суд звертає увагу, що контролюючим органом жодним чином не обґрунтовано висновків акта перевірки в частині не використання в господарській діяльності всіх придбаних ТМЦ та послуг на суму 2 645 642,82 грн., у т.ч. ПДВ 354 056,62 грн. з огляду на факт здійснення позивачем перевезень і в межах внутрішнього сполучення України, який відповідач визнає та не оспорює. Натомість в Акті перевірки містяться лише загальне формулювання щодо порушення позивачем норм податкового законодавства в частині віднесення до податкового кредиту не використаних в господарській діяльності придбаних ТМЦ та послуг на суму 2 645 642,82 грн., у т.ч. ПДВ 354 056,62 грн., що відображені у додатку №2 до акту перевірки.

Дійшовши вказаного висновку податковим органом в акті перевірки, окрім посилання на вимоги нормативно-правових актів та загальних формулювань, не наведені будь-які обґрунтування в частині не підтвердження первинними документами бухгалтерського та податкового обліку операцій, що були проведені.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що акт перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, він є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки.

Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення.

Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.

Правовий висновок щодо належного оформлення акта перевірки міститься у постанові Верховного Суду від 26.06.2023 (справа №815/6819/14, адміністративне провадження №К/9901/19762/18).

В контексті наведених вище норм чинного законодавства та первинних документів, встановлено, що господарські операції позивача з придбання товарів та послуг були здійснені в межах його господарської діяльності з надання послуг з перевезення вантажів, позивач переслідував ділову мету при їх здійсненні та поніс зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Як зазначалось вище, пунктами 200.1 та 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7. статті 201, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов`язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов`язаній з господарською діяльністю платника податку.

У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість.

З огляду на вищевикладене, ТОВ "ВН Транс" було правомірно подано у складі Декларації з ПДВ за січень 2023 року Додаток №4 "Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізовується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4)", в якому позивачем було заявлено до відшкодування на рахунок у банку суму бюджетного відшкодування в розмірі 79 299 грн.

З огляду на встановлені вище обставини справи, позивачем не було порушено приписи п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині обов`язку складення та реєстрації податкових накладних в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, оскільки таких операцій судом не встановлено.

Підпунктом 4.1.4. п.4.1 ст.4 ПК України встановлено принцип презумпції правомірності рішень платника податку, відтак, за умови надання платником податків всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються оформленими платником податків правомірно (обґрунтовано).

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №2а-3925/12/2170, від 19.11.2019 у справі №2а-8895/12/2070, від 08.05.2018 у справі №815/3526/17, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Як зазначає Верховний Суд в постанові від 20.03.2020 по справі №826/11054/15, з огляду на вищезазначені положення, саме на податковий орган як суб`єкт владних повноважень покладається обов`язок надати суду достатні докази на обґрунтування зафіксованих в акті перевірки висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких щодо платника прийнято оскаржувані акти індивідуальної дії, які є предметом судового розгляду.

Також, як зазначено в даному рішенні, в акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних, суб`єктивних припущень та висновків щодо дій суб`єкта господарювання, які не підтверджені належними первинними документами, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, позивач приходить висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача не відповідають критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем в акті перевірки не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з придбання товарів позивачем цілям та завданням діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про те, що придбання товарів не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Рівненській області №03, №03, №03, №03 від 18.05.2023 є протиправними та підлягають до скасування в повному обсязі.

Відтак, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВН Транс" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.05.2023 №03, №03, №03, №03.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВН Транс" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в сумі 6038,61 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВН Транс" (вул. Київська, 108-А, м.Рівне, 33027, ЄДРПОУ/РНОКПП 41133647)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська,12, м.Рівне, 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 28 липня 2023 року

Суддя С.А. Борискін