Справа № 200/2496/23
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року Справа№200/2496/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення від 19 травня 2023 року № 50, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення від 19 травня 2023 року № 50, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що ним 11.05.2023 було подано заяву до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Втім, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, рішенням від 19 травня 2023 року № 50 було відмовлено в призначені пенсії відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування через відсутність необхідного страхового стажу. Так, представниками пенсійного органу не було враховано періоди роботи позивача через внесення до трудової книжки дати заповнення трудової книжки без підтверджуючих документів. Позивач наголошує, що дійсно ним самим було проставлено дату заповнення трудової книжки, адже вказана дата була відсутня та звернутися до підприємства, яке видавало трудову книжку, він не має змоги, оскільки розпочинав трудову діяльність у 1981 році в Армянській РСР.

На переконання позивача основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. При цьому, заповнення трудової книжки покладається на посадових осіб підприємства, а позивач, як працівник, не може нести відповідальності за правильність внесення даних до трудової книжки, та це не може бути підставою для неврахування періодів трудової діяльності до страхового стажу.

З огляду на вказане, позивач вважає, що пенсійним органом було порушено його право на соціальний захист, а тому він просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 19 травня 2023 року № 50 щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та не зарахування періодів роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , зокрема:

- з 14 листопада 1981 року по 25 листопада 1987 року на посаді «муляра» в Ремонтно- будівельному управлінні Мінавтотранспорту Армянської РСР;

- з 07 грудня 1987 року по 19 січня 1988 року на посаді «муляра» в Ремонтно- будівельному управлінні Держкомспорту;

- з 19 лютого 1988 року по 09 листопада 1989 року на посаді «муляра» в Костянтинівській фабриці індпошиву та ремонту одягу Виробничого об`єднання побутового обслуговування населення;

- з 01 грудня 1989 року по 10 червня 1992 року на посаді «різнороба» в Будівельному кооперативі «БАК»;

- з 01 липня 1992 року по 20 грудня 1999 року на посаді «маляра-штукатура» в ТОО «Комерційний центр «Стінг»;

- з 10 січня 2000 року по 15 грудня 2003 року на посаді «робочого» в ТОВ «Донсервіспак» та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 квітня 2023 року.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області було надано відзив на позов. Так, в обґрунтування незгоди з позовними вимогами, відповідач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, який опрацьовував заяву за принципом екстериторіальності, було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Згідно з наданими документами страховий стаж на дату звернення позивача становить 00 років 07 місяців 21 день.

При розгляді документів виявлено, що при первинному зверненні про попередній розрахунок пенсії згідно з заявою від 15.11.2021 заявником надана трудова книжка НОМЕР_2 , в якій була відсутня дата заповнення трудової книжки. При зверненні за призначенням пенсії згідно з заявою від 11.05.2023 трудова книжка НОМЕР_3 має допис дати заповнення трудової книжки на першій сторінці (титульний аркуш), підпис відповідальної особи за видачу трудових книжок та печатка підприємства (або печатка відділу кадрів) відсутні, підтверджуючі документи не надавалися. Дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для ідентифікаційного номеру відсутні.

З огляду на вказане, представник пенсійного органу вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.05.2023 № 50 є правомірним, а тому позов не підлягає задоволенню.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області своїм правом на надання відзиву по справі не скористався.

Ухвалою від 05 червня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення від 19 травня 2023 року № 50, зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/2496/23. Розгляд адміністративної справи № 200/2496/23 суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчать копії паспорта серії НОМЕР_4 .

Згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 позивач, зокрема у періоди працював:

- з 14 листопада 1981 року по 25 листопада 1987 року на посаді «муляра» в Ремонтно- будівельному управлінні Мінавтотранспорту Армянської РСР;

- з 07 грудня 1987 року по 19 січня 1988 року на посаді «муляра» в Ремонтно- будівельному управлінні Держкомспорту;

- з 19 лютого 1988 року по 09 листопада 1989 року на посаді «муляра» в Костянтинівській фабриці індпошиву та ремонту одягу Виробничого об`єднання побутового обслуговування населення;

- з 01 грудня 1989 року по 10 червня 1992 року на посаді «різнороба» в Будівельному кооперативі «БАК»;

- з 01 липня 1992 року по 20 грудня 1999 року на посаді «маляра-штукатура» в ТОО «Комерційний центр «Стінг»;

- з 10 січня 2000 року по 15 грудня 2003 року на посаді «робочого» в ТОВ «Донсервіспак».

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24 листопада 2021 року пенсійним органом повідомлено позивача, що його страховий стаж становить 15 років 11 місяців 25 днів. Отже, на момент звернення позивач не мав права на пенсію, оскільки застраховані особи мають право на пенсію при досягненні віку 63 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року від 18 до 28 років.

11 травня 2023 року позивач повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, який опрацьовував заяву за принципом екстериторіальності, було прийнято рішення від 19.05.2023 № 50 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Згідно з наданими документами страховий стаж на дату звернення позивача становить 00 років 07 місяців 21 день.

При розгляді документів виявлено, що при первинному зверненні про попередній розрахунок пенсії згідно з заявою від 15.11.2021 заявником надана трудова книжка НОМЕР_2 , в якій відсутня дата заповнення трудової книжки. При зверненні за призначенням пенсії згідно з заявою від 11.05.2023 трудова книжка НОМЕР_3 має допис дати заповнення трудової книжки на першій сторінці (титульний аркуш), підпис відповідальної особи за видачу трудових книжок та печатка підприємства (або печатка відділу кадрів) відсутні, підтверджуючі документи не надавалися. Дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування для ідентифікаційного номеру відсутні.

Вважаючи рішення про відмову у призначенні пенсії незаконним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, відсутність дати заповнення трудової книжки на момент первинного звернення, та подальше внесення такої дати не змінює суть записів та не перекручує їх зміст. Всі записи містять печатки та підписи посадових осіб. Отже, на переконання суду, відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу позивача.

З огляду на наведене, відсутність дати заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови в зарахуванні до трудового стажу позивача спірних періодів роботи.

Суд зазначає, що записи періодів роботи, не є тими недоліками, які можуть мати наслідок порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, тому спірні періоди роботи з 14 листопада 1981 року по 25 листопада 1987 року, з 07 грудня 1987 року по 19 січня 1988 року, з 19 лютого 1988 року по 09 листопада 1989 року, з 01 грудня 1989 року по 10 червня 1992 року, з 01 липня 1992 року по 20 грудня 1999 року, з 10 січня 2000 року по 15 грудня 2003 року мають бути зараховані позивачу до страхового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Крім того, суд наголошує, що при первинному розрахунку стажу позивача вказані періоди були враховані до трудового стажу, про що свідчить протокол № 50 від 17.11.2021.

Посилання пенсійного орану на той факт, що дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відносно позивача відсутні, є необґрунтованими, адже позивач працював ще до початку ведення відповідного реєстру.

З огляду на вказане, рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області від 19 травня 2023 року № 50 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 не ґрунтується на правильному визначенні страхового стажу, а тому підлягає скасуванню.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне змінити спосіб захисту порушеного права позивача та визнати спірне рішення протиправним, а не незаконним, як просить позивач, як того вимагають приписи ст. 245 КАС України.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

У випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Тобто, призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу.

У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Отже, вимога позивача про призначення пенсії не підлягає задоволенню.

Втім, в даному випадку належним та достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 14 листопада 1981 року по 25 листопада 1987 року, з 07 грудня 1987 року по 19 січня 1988 року, з 19 лютого 1988 року по 09 листопада 1989 року, з 01 грудня 1989 року по 10 червня 1992 року, з 01 липня 1992 року по 20 грудня 1999 року, з 10 січня 2000 року по 15 грудня 2003 року.

Щодо територіального підрозділу, який мав розглядати заяву позивача про призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Так, у п.4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено: … Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Саме на підставі вказаних положень, автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження протиправності автоматичного розподілу його заяви.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 858, 88 грн.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено частково, суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми судового збору у розмірі 500, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача, адже саме вказаним органом було порушено права останнього.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61000, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під. 2) про визнання незаконним та скасування рішення від 19 травня 2023 року № 50 та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19 травня 2023 року № 50, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.05.2023, зарахувавши до страхового стажу періодів роботи з 14 листопада 1981 року по 25 листопада 1987 року, з 07 грудня 1987 року по 19 січня 1988 року, з 19 лютого 1988 року по 09 листопада 1989 року, з 01 грудня 1989 року по 10 червня 1992 року, з 01 липня 1992 року по 20 грудня 1999 року, з 10 січня 2000 року по 15 грудня 2003 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 500, 00 грн. (п`ятсот гривень).

Повний текст рішення складено 28.07.2023.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб