Справа № 463/3937/23
Суддя: Рудаков Д. І.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №463/3937/23
Провадження №2-а/463/51/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Рудакова Д. І.

при секретарі Метеллі Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області, інспектора СР ПП ВП №2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції лейтенант поліції Бочковського Назара Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїБАД № 247676 від 14 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14.05.2023 року інспектором СР ПП ВП №2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції лейтенантом поліції Бочковським Н.В. відносно нього було складено постанову про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та порушення п. 2.1аПравил дорожнього руху, а саме: 14 травня 2023року о 23:40 год., у с. Скобелка, на вул. Луцька (Горохівський район, Волинська область), керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 614 D, не мав права керування таким транспортним засобом. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою. Позивач зазначає, що відповідно до тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами категорії В та С серія НОМЕР_1 , яке видано замість посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого 10.06.2010 Львівським РЕР ДАІ, має право на керування транспортними засобами категорії В та С з 10.06.2010, тобто має навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років. Звертає увагу на те, що керування транспортним засобом MERCEDES-BENZ 614 D, вимагає наявності у водія права керування транспортними засобами категорії «С1». Водночас посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» за змістом якої встановлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В. З огляду на викладене, вважає, що 13.05.2023, тобто у період воєнного стану, маючи посвідчення водія категорії «В», мав право керувати транспортним засобом категорії «С1». У зв`язку з цим вважає безпідставним та недоведеним факт вчинення правопорушення. А тому з метою захисту своїх порушених прав звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Ухвалою судді від 24.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі - відкрито з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.06.2023 на адресу суду надійшов лист, яким скеровано рапорт інспектора СР ПП ВП №2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції лейтенант поліції Бочковського Назара Володимировича та додано копію відеозапису з місця події правопорушення.

Станом на час розгляду даної справи, відзив на адресу суду не скеровувався.

З`ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.246 КАС України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2023 року інспектором СР ПП ВП №2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції лейтенантом поліції Бочковським Н.В. було винесено постанову про накладення на мене ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 247676 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн. Згідно даної постанови, ОСОБА_1 14 травня 2023року о 23:40 год., у с. Скобелка, на вул. Луцька (Горохівський район, Волинська область), керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 614 D, не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив правила вимоги п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Зокрема, позивачу ОСОБА_1 інкримінується у вину порушення п.2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другоюстатті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєїпостанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

У той же час, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в розумінніст.251 КУпАП відповідачем не надано, як і не спростовано доводи щодо недоведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Докази того, що при собі 13.05.2023 відповідного посвідчення ОСОБА_1 не мав у матеріалах справи відсутні.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб.

У подальшому, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, воєнний стан на території України діяв станом на 13.05.2023.

Питання допуску водіїв до керування транспортними засобами під час дії воєнного стану врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184.

Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії С, С1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, особу ОСОБА_1 було встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого 10.06.2010 Львівським РЕР ДАІ. Тобто, на підставі положень вказаної постанови КМУ, його керування транспортним засобом 13.05.2023 року за обставин, викладених в постанові відповідача, є правомірним.

Отже, обставини, які викладені в постанові про адміністративне правопорушення, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Аналогічна правова позиція щодо застосування п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» викладена в рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.03.2023 в справі № 341/1815/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109436657) та рішенні Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.03.2023 в справі № 381/445/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109415883).

Відповідно до частини 1статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення частково даного позову та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 200/14811/16-а.

З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у цій частині позовних вимог.

Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у встановленому законом розмірі 536,80 грн. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог чинного законодавства.

У відповідності до положень ст.139 КАС України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області підлягає до відшкодування 536,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 295, 297 КАС України, ст. ст. 9, 33, 122, 251, 254, 258, 268 КУпАП, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серіїБАД № 247676 від 14 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00 грн., в решті - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.295, 297 КАС України, п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: Головне управління національної поліції у Волинській області за місцем знаходження: 43025, м.Луцьк, вул.Винниченка, 11.

відповідач: інспектор СР ПП ВП №2 (м. Горохів) Луцького районного управління поліції лейтенант поліції Бочковський Назар Володимирович, за фактичним місцем праці: 43025, м.Луцьк, вул.Винниченка, 11

Суддя Д.І. Рудаков