Справа № 754/11893/22
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/114/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Довгань Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Гловацького О.В., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАР №6247136 від 04.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказані вимоги мотивує тим, що відносно нього інспектором управління патрульної поліції у м. Києві 1 батальйону 3 роти Гловацьким О.В. 04.12.2022 року було складено постанову серії ЕАР №6247136 від 04.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивач 04.12.2022 року о 13.07 год. під час керування транспортним засобом «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 по бульвару Верховної ради, 34, з пошкодженнями, що свідчать про прчетність до ДТП та позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 рік Деснянським районним судом м. Києва від 28.04.2022. Боді камера 47209, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає рішення посадової особи протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, оскільки відповідачем жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надано, вказує під час руху був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції, автомобілем він не керував, автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 . Вказав, що дружина його після зупинки, чекаючи на патрульних, пересіла на заднє сидіння, оскільки в автомобілі знаходилися двоє їхніх дітей 2015 та 2020 року народження, молодша дитина почала плакати. Позивач вийшов з автомобіля чекати патрульних. Інспектор патрульної поліції попросив пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія. При цьому вимога щодо пред`явлення цих документів не мала правової підстави. Правила дорожнього руху не порушувались, відповідно, протокол про адміністративне правопорушення вкладений не був. Причина зупинки поясненою не була. Після встановлення особи, інспектор стверджував, що позивач керував транспортним засобом, будучі позбавленим права керування транспортним засобом. Також поліцейські вимагали від дружини позивача та дітей покинути транспортний засіб та викликати таксі. На що дружина пояснила, що вона має право керувати транспортним засобом та саме вона й керувала автомобілем та пересіла п`ять хвилин тому до дитини, що плакала. Позивач заперечував порушення й адміністративне стягнення , що йому інкримінувалось та просив здійснити розгляд справи, надати йому підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, скласти протокол про адміністративне правопорушення. Однак працівники поліції зачинилися у автомобілі й стали оформлювати постанову про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року відкрито провадження у вказаній вище справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив.

Відповідачі будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явивлися, причин не явки суду не повідомили, в той же час на адресу суду надіслав відзив відповідач 1, в якому вказав, що вважає, твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно зі ст. 6 та 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. Разом з тим п. 1.1 ПДР відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Разом з тим, п. 1.9 ПДР, зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; п. 8 ч. 1 зазначеної статті Закону, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що працівники органів і підрозділів Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем вчинення. У випадках, передбачених ч. 4 ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (відповідно до ст. 251 КУпАП). Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Тобто положення вищевказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд в постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19. Так, під час патрулювання Дарницького району м. Києва, екіпажем було виявлено транспортний засіб «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 » з пошкодженням, що свідчать про причепність до ДТП. Відтак, було прийнято рішення про зупинення вищевказаного транспортного засобу, інспектор Онищенко Я.А. підійшовши до автомобіля, представився та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу водію пред`явити документи передбачені у п. 2.1 ПДР. Під час перевірки особи за допомогою бази ІПНП «АРМОР», яким виявлено, що позивачу було встановлено, а також перевірено на офіційному веб-порталі Судова влада України про те, що водій (позивач) позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, Деснянським районним судом м. Києва від 28.04.2022 справа № 754/1616/22. Таким чином інспектор Онищенко Я.А., після з`ясування обставин справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконання, що грунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності керуючись законодавством України і правосвідомістю прийняв рішення, вчинити дію скласти Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Враховуючи викладене, інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального право. Враховуючи викладене просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 21.03.2023 у зв`язку з неодноразовою неявкою в судові засідання позивача без поважних причин, адміністративний позов - залишений без розгляду.

31.03.2023, позивач не погодившись з ухвалою суду від 21.03.2023 щодо залишення позову без розгляду, подав апеляційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2023, в якій просив скасувати ухвалу суду і направити справу до Деснянського районного суду для продовження розгляду справи.

29.05.2023 Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, апеляційна скарга позивача задоволена, ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 21.03.2023 скасована, а справа передана на розгляд суду першої інстанції.

17.07.2023 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

18.07.2023 на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, вважає їх не обгрунтованими та такими що не відповідають законодавству та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Під час судового засідання було оглянуто відеозапис події з боді камери патрульного поліцейського № 472091 запис від 04.12.2022, на якій чітко видно, що позивач на запитання чому він керував даним транспортним засобом без водійських прав, відповів, що в нього, була потреба та витрачати кошти на таксі не може. Крім того, видно як позивач виходить з автомобіля - місця водія та зазначає, що везе сімю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначав про те, що відносно нього інспектором управління патрульної поліції у м. Києві 1 батальйону 3 роти Гловацьким О.В. 04.12.2022 року було складено постанову серії ЕАР №6247136 від 04.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивач 04.12.2022 року о 13.07 год. під час керування транспортним засобом «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 по бульвару Верховної ради, 34, з пошкодженнями, що свідчать про прчетність до ДТП та позбавленим права керування транспортним засобом строком на 1 рік Деснянським районним судом м. Києва від 28.04.2022. Боді камера 47209, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З вказаною постановою позивач не згоден, вважає рішення посадової особи протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, оскільки відповідачем жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення не надано, вказує під час руху був безпідставно зупинений працівниками патрульної поліції, автомобілем він не керував, автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 . Вказав, що дружина його після зупинки, чекаючи на патрульних, пересіла на заднє сидіння, оскільки в автомобілі знаходилися двоє їхніх дітей 2015 та 2020 року народження, молодша дитина почала плакати. Позивач вийшов з автомобіля чекати патрульних. Інспектор патрульної поліції попросив пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія. При цьому вимога щодо пред`явлення цих документів не мала правової підстави. Правила дорожнього руху не порушувались, відповідно, протокол про адміністративне правопорушення вкладений не був. Причина зупинки поясненою не була. Після встановлення особи, інспектор стверджував, що позивач керував транспортним засобом, будучі позбавленим права керування транспортним засобом. Також поліцейські вимагали від дружини позивача та дітей покинути транспортний засіб та викликати таксі. На що дружина пояснила, що вона має право керувати транспортним засобом та саме вона й керувала автомобілем та пересіла п`ять хвилин тому до дитини, що плакала. Позивач заперечував порушення й адміністративне стягнення , що йому інкримінувалось та просив здійснити розгляд справи, надати йому підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, скласти протокол про адміністративне правопорушення. Однак працівники поліції зачинилися у автомобілі й стали оформлювати постанову про адміністративне правопорушення.

Дані твердження позивача у повному обсязі спростовуються наявним відеозаписом нагрудних камер поліцейського, що долучена відповідачем до матеріалів справи.

Санкція ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством. Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

П. 2.1 (а) ПДР України встановлено, що Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Позивачем на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві та вимог не надано суду будь-яких належних доказів того, що постановою серії ЕАР №6247136 від 04.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративний штраф. Одні лише твердження позивача про те, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності не можуть братись судом до уваги, оскільки будь-які докази на підтвердження вказаних фактів в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Тобто положення вищевказаного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд в постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19. Так, під час патрулювання Дарницького району м. Києва, екіпажем було виявлено транспортний засіб «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 » з пошкодженням, що свідчать про причепність до ДТП. Відтак, було прийнято рішення про зупинення вищевказаного транспортного засобу, інспектор Онищенко Я.А. підійшовши до автомобіля, представився та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу водію пред`явити документи передбачені у п. 2.1 ПДР. Під час перевірки особи за допомогою бази ІПНП «АРМОР», яким виявлено, що позивачу було встановлено, а також перевірено на офіційному веб-порталі Судова влада України про те, що водій (позивач) позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, Деснянським районним судом м. Києва від 28.04.2022 справа № 754/1616/22. Таким чином інспектор Онищенко Я.А., після з`ясування обставин справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконання, що грунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи в їх сукупності керуючись законодавством України і правосвідомістю прийняв рішення, вчинити дію скласти Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Враховуючи викладене, інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального право.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 14, 22, 72-79, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Гловацького О.В., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 28.07.2023 року.

Суддя: Н.Г.Таран