Справа № 580/2121/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2121/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бабич А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року (повний текст складено 12 липня 2022 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу: заборгованості грошового забезпечення у вигляді доплат за службу у нічний час за період 07.11.2015 до 30.06.2021; індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017; одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із врахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості 04 роки 03 місяці 15 днів; матеріальної допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2021 років;

- стягнути з відповідача заборгованість з: грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 до 30.06.2021 у сумі 11328,00 грн; індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017 у сумі 3179,13 грн;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу: одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням пільгової вислуги років у загальній кількості у 04 роки 11 місяців 10 дні, а саме - 19 років 2 місяці 14 днів; матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2021 роки.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Черкаській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за його службу в нічний час за період служби за грудень 2015 року, з січня до серпня 2016 року, за листопад 2016 року, з лютого до грудня 2017 року, з січня до грудня 2018 року, з січня до грудня 2019 року, з січня до грудня 2020 року та з січня до 30.06.2021 року, індексації за період отриманого ним грошового забезпечення з 01.03.2016 до 31.10.2017, належного розміру одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Зобов`язано ГУ НП в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період служби за грудень 2015 року, з січня до серпня 2016 року, за листопад 2016 року, з лютого до грудня 2017 року, з січня до грудня 2018 року, з січня до грудня 2019 року, з січня до грудня 2020 року та з січня до 30.06.2021 року, індексацію його грошового забезпечення за період служби з 01.03.2016 до 31.10.2017 та перерахувати його одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із урахуванням висновків суду у цьому рішенні та виплатити з урахуванням вже виплачених сум коштів такої допомоги. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що несвоєчасно виплачене грошове забезпечення, або виплачене в меншому розмірі виплачується за весь період, але не більше ніж за 3 роки, що перебували зверненню за його отриманням, а підставою для виплати надбавки за службу в нічний час є графіки нарядів та чергувань, що підтверджується довідкою обліку несення поліцейськими служби в нічний час, при цьому за період з 02.09.2019 по 30.06.2021 позивачу запропоновано надати реквізити для здійснення нарахування та виплати відповідної доплати в добровільному порядку, однак така пропозиція була ним проігнорована. Крім того, до 31.10.2017 були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Також апелянт зазначає, що розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється виходячи з календарної вислуги років, а не з пільгової, тому відповідне нарахування виходячи із 14 календарних років служби позивача було здійснено відповідачем правомірно.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що всупереч вимог закону відповідач не виплачував у періоди: з 07.11.2015 до 30.06.2021 доплату за службу в нічний час, з 01.03.2016 до 31.10.2017 індексацію грошового забезпечення, одноразову грошової допомогу по звільненню в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен рік, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки і матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В силу п.3 ч.1 ст.311 КАС України, беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги введення в Україні воєнного стану, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 06.04.2007 до 06.11.2015 та в Національній поліції з 07.11.2015, що підтверджується довідкою від 20.08.2021 32445/12/02-2021 (а.с.24).

Наказом ГУ НП в Черкаській області від 30.06.2021 №188 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 (через хворобу) ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію». Зобов`язано сплатити йому компенсацію за 20 діб щорічної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2021 році. Зазначено, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати відсоткової надбавки за вислугу років складає 14 років 10 місяців 29 днів. Вислуга років на пільгових умовах 04 роки 03 місяці 15 днів. Також зобов`язано виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 14 років 02 місяці 25 днів (а.с.16).

Довідкою обліку несення поліцейськими служби в нічний час управління ГУНП в Черкаській області за період з вересня 2019 року по червень 2021 року підтверджується, що позивач ніс службу в нічний час: 2019 рік вересень - 116,0, жовтень - 22,0, листопад - 18,5 (всього: 156,5); 2020 рік лютий - 1,5, березень - 1,5, квітень - 59,0, травень - 3,0, червень - 1,5, липень - 8,5, серпень - 1,5, вересень - 66,5, жовтень - 11,0, листопад - 5,5, грудень - 15,0 (всього 174,5); 2021 рік березень - 64,0, квітень - 122,5, травень - 30,0, червень - 12,5 (всього 229). Всього за вказаний період - 560,0 год (а.с.64-65).

Згідно з довідкою про нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні №556/17/01-2022 позивачу нараховано суму одноразової грошової допомоги - 105974,54 грн за 14 календарних років служби, які були виплачені позивачу згідно з видатковим ордером №66 від 28.10.2021 (а.с.85-86).

Розрахунковими листами за 2015-2021 роки підтверджується, що позивачу нараховувалась індексація грошового забезпечення за період з грудня 2017 року по червень 2021 року, доплата за роботу у нічний час за грудень 2015 року, жовтень-листопад 2016 року, січень-лютий 2017 року, матеріальна допомога на оздоровлення за 2016-2020 року та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань у 2020 році (а.с.25-28, 91-92).

01.02.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив, зокрема, нарахувати та виплатити позивачу доплату за службу в нічний час за період з 07.11.2015 до 30.06.2021 в сумі 11356,80 грн, індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 до 31.10.2017 в сумі 3676,04 грн, одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із урахуванням пільгової вислуги років в загальній кількості 04 роки 03 місяці 11 днів, матеріальну допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2021 роки (а.с.19-20).

Листом від 10.02.2022 №142/17-2022 відповідач повідомив, що виплата індексації грошового забезпечення поліцейських здійснюється з листопада 2017 року, тому відсутні підстави для виплати позивачу індексації за період з 07.11.2015 до 31.10.2017. Матеріальну допомогу на оздоровлення позивачу виплачено за 2016-2020 роки, а матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, оскільки вказана допомога передбачена наказом Міністерства внутрішніх справ від 17.07.2020 №539 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 №260». Позивачу встановлено стаж служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби та надання додаткової оплачуваної відпустки поліцейським, станом на 30.06.2021 - 14 років 10 місяців 29 днів. Законодавством не передбачено зарахування пільгової вислуги років до стажу служби в поліції. Оскільки строк зберігання книги нарядів становить 1 рік, здійснити позивачу виплату за службу в нічний час можливо за період з 02.09.2019 до 30.06.2021. Тому просив надати банківські реквізити позивача для здійснення йому виплати за службу в нічний час за період з 02.09.2019 до 30.06.2021 (а.с.21-23).

Не погодившись зі вказаною відповіддю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про не підтвердження відповідачем нарахування та виплати позивачу доплати за роботу в нічний час за період з 2018 по 2021 рік, при цьому позивач набув права на отримання індексації його доходу за період з 01.03.2016 до 31.10.2017, а доводи відповідача щодо відсутності права на виплату одноразової грошової допомоги за пільгові роки необґрунтовані.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно по ч.1, 2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пп.3 п.5 Постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно з п.5 р.І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 р.І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до п.11 р.ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування та виплата доплати за службу в нічний час здійснено позивачу за грудень 2015 року, жовтень-листопад 2016 року, січень-лютий 2017 року, що підтверджується розрахунковими листами за 2015-2021 роки (а.с.25-28, 91-92).

Разом з тим, судом встановлено, що позивач ніс службу у нічний час у 2019 році у вересні 116,0 год, у жовтні - 22,0 год, в листопаді - 18,5 год; у 2020 році у лютому - 1,5 год, в березні - 1,5 год, в квітні - 59,0 год, в травні - 3,0 год, в червні - 1,5 год, в липні - 8,5 год, у серпні - 1,5 год, у вересні - 66,5 год, в жовтні - 11,0 год, в листопаді - 5,5 год, у грудні - 15,0 год; у 2021 році в березні - 64,0 год, у квітні - 122,5 год, в травні - 30,0 год, в червні - 12,5 год. Всього за вказаний період - 560,0 год, що підтверджується довідкою обліку несення поліцейськими служби в нічний час управління ГУНП в Черкаській області (а.с.64-65).

Тобто матеріалами справи підтверджується факт несення позивачем служби у нічний час в період з вересня 2019 року по червень 2021 року, однак за вказаний період позивачу не було нараховано та виплачено доплати за службу в нічний час.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що з березня 2017 року по серпень 2019 року позивач ніс службу у нічний час, а твердження позивача, що в період з 07.11.2015 по 30.06.2021 ним відпрацьовано 240 нічних змін жодним чином не підтверджено.

Колегія суддів звертає увагу, що обставина щодо несення служби в нічний час має бути підтверджена графіком нарядів та чергувань, затвердженим наказом керівника підрозділу органу поліції чи довідкою обліку несення поліцейським служби в нічний час.

Однак, відповідно до копій актів про вилучення для знищення секретних документів, не внесених до Національного архівного фонду, книги нарядів за період з 07.11.2015 по 29.11.2021, книги приймання-здавання чергувань за період з 24.11.2018 по 20.12.2020 були знищені (а.с.66-84).

Таким чином, позовні вимоги щодо наявності підстав для нарахування та виплати позивачу доплати за службу в нічний час в період з березня 2017 року по серпень 2019 року, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, в силу п.11 р.І Порядку №260, оскільки позивач звернувся за отриманням додаткового виду грошового забезпечення (доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 30.06.2021) заявою від 01.02.2022, тобто звернувся поза межами трирічного строку щодо доплат за період з 07.11.2015 по 31.01.2019, то позовна заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, твердження апелянта, що за період з вересня 2019 року по червень 2021 року позивачу було нараховано доплати за несення служби в нічний час не підтверджено належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині вірно задоволенні судом першої інстанції.

Твердження апелянта про не повідомлення позивачем реквізитів для здійснення виплати доплати за несення служби в нічний час не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки такі доплати підлягали виплаті разом виплатою грошового забезпечення за поточний місяць, що не було здійснено відповідачем.

Щодо виплати одноразової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.2 ст.59 наведеного Закону час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2262-ХІІ).

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічне положення закріплено в абз.1 п.10 Постанови №393, за змістом якої військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Ця правова норма не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги.

Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Наведена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №380/2427/20, яка базується на аналізі постанов Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2104/17 та від 24.11.2020 у справі №822/3008/17, щодо аналогічних правовідносин.

Таким чином, суд першої інстанції помилково оцінив висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.11.2020 у справі №822/3008/17 щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки пряма норма закону визначає необхідність врахування виключно календарної вислуги років при визначенні розміру грошової допомоги.

Таким чином, відповідачем вірно розраховано розмір одноразової допомоги при звільненні з врахуванням 14 повних років календарної вислуги позивача, а тому позовні вимоги в частині нарахування і виплати одноразової грошової допомоги із розрахунку 19 років 2 місяців 14 днів, тобто з врахуванням пільгової вислуги років у кількості 04 роки 11 місяців 10 днів задоволенню не підлягають.

Щодо виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2016 до 31.10.2017, колегія суддів враховує наступне.

Визначення індексації наведено у ч.1 ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ від 03.07.2011 (далі - Закон № 1282-ХІІ), відповідно до якої індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

У разі виникнення обставин, передбачених ст.4 цього Закону № 1282-ХІІ грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін (ч. 1 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ).

Частинами 2, 6 ст.5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з п. 1 якого, він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 11 вказаного Порядку встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно із п.2 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п.6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

За повідомленням Державної служби статистики України від 11.01.2017 індекс споживчих цін (індекс інфляції) за 2016 рік у цілому - 112,4 %.

Згідно з повідомленням Державної служби статистики України від 11.01.2018 у 2017 році індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) становив 113,7%.

Відповідно до повідомлення Державної служби статистики України від 11.01.2019 у 2018 році індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) становив 109,8 %.

За повідомленням Державної служби статистики України від 11.01.2020, індекс споживчих цін (індекс інфляції) за 2019 рік у цілому становив 104,1 %.

Згідно з повідомленням Державної служби статистики України від 13.01.2021, індекс споживчих цін (індекс інфляції) за 2020 рік у цілому становив 105,0 %.

Відповідно до повідомлення Державної служби статистики України від 11.12.2021, індекс споживчих цін (індекс інфляції) за період січень-листопад 2021 року становив 109,4 %.

Таким чином, у 2016-2017 роках грошове забезпечення позивача підлягало обов`язковій індексації відповідно до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки величина індексу споживчих цін за цей період перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Не унормованість підзаконними нормативними актами порядку проведення індексації грошового забезпечення співробітників поліції не може нівелювати їх право на її проведення, що прямо визначено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

З наведеного вбачається обґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період служби з 01.03.2016 по 31.10.2017.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, звертаючи увагу, що відповідачем правильно розраховано одноразову допомогу при звільненні позивача, однак безпідставно не нараховано та не виплачено доплату за службу в нічний час з вересня 2019 по червень 2021 року і індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2016 по 31.10.2017, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтувань та рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині не задоволених позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи і порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, внаслідок чого наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині з ухваленням нової постанови.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року скасувати в частині:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період служби з грудня 2015 року по серпень 2019 року, належного розміру одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період служби з грудня 2015 року по серпень 2019 року, перерахувати одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 27 липня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма