Справа № 140/10690/23
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року ЛуцькСправа № 140/10690/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 17.11.2022 №№ UA205030/2022/000076/2, UA205030/2022/000077/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» згідно договору №1 від 07.04.2022 придбало товар вартістю 10 677,53 EUR (Євро), а згідно договору №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022 придбало товар вартістю 1 960,17 EUR (Євро).

16.11.2022 з метою митного оформлення товару позивач через декларанта ТзОВ «ГЛОРІЯ-ІМПЕКС» подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №22UA26U8, в якій було зазначено ціну товару в сумі 10 677,53 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 294,01 EUR (Євро) (11 200,00 грн.), відповідно заявлена митна вартість товару становить 10 971,54 EUR (Євро) (417 944,50 грн), та визначена за першим методом. Також було подано 16.11.2022 МД №22UA30U8, в якій було зазначено ціну товару в сумі 1 960,17 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 73,13 EUR (Євро) (2 785,65 грн), відповідно заявлена митна вартість товару становить 2 033,30 EUR (Євро) (77 455,38 грн.) та визначена за першим методом.

Однак, митницею оформлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2022/000749, №UA205030/2022/000750 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 17.11.2022 №№ UA205030/2022/000076/2, UA205030/2022/000077/2.

Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки декларантом на підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які не містять розбіжностей та відображають відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та витрат на транспортування. На думку позивача, аргументи митного органу про наявність розбіжностей у поданих для митного оформлення разом із митною декларацією документах є безпідставними.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав. В обґрунтування такої позиції вказав, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: 1) по МД №22UA26U8 від 16.11.2022: сума, зазначена в платіжному дорученні від 15.11.2022 №207, відрізняється від суми, зазначеної в інвойсі від 09.11.2022 M9/FAE/2022/00485.

16.11.2022 згідно електронного розподілу ВМО №1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці прийнято до оформлення МД №22UA26U8 та перелік документів, визначених в гр.44.

Так, серед інших документів, які надавалися під час митного оформлення декларантом для підтвердження митної вартості, були наявні: контракт №1 від 07.04.2022, рахунок-фактура №9/FAE/2022/00485 від 09.11.2022 та платіжне доручення в іноземній валюті №207 від 15.11.2022.

Згідно п. 6.1-6.2 контракту №1 від 07.04.2022, оплата за товар проводиться у валюті Євро відповідно до рахунків-фактур окремо за кожну поставку.

Оплата відбувається шляхом 100% передоплати на банківський рахунок Продавця, зазначеному в цьому контракті.

Тобто відповідно до умов контракту оплата товару мала бути проведена до здійснення поставки.

Для підтвердження заявленої митної вартості декларантом було надано платіжне доручення в іноземній валюті №207 від 15.11.2022.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 53 МК України документи, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

У графі «Призначення платежу» банківського платіжного документу від 15.11.2022 №207 міститься лише посилання на Договір №1 від 07.04.2022, складений на загальну суму у розмірі 1 000 000 Євро, у зв`язку з чим дане платіжне доручення не можливо пов`язати з партією товару, що була пред`явлена до митного оформлення.

Представник відповідача вважає, що оскільки в наданому суду платіжному дорученні відсутня повна інформація щодо призначення платежу, на підставі якого здійснювалося перерахування коштів, а саме: не зазначено рахунку-фактури (інвойсу), що призводить до неможливості ідентифікувати платіжне доручення з певною поставкою товару, такий документ не є достатнім доказом підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Крім того, відповідно до рахунку-фактури №9/FAE/2022/00485 від 09.11.2022 вартість товару становить - 10 677,53 Євро. Водночас, платіжне доручення від 15.11.2022 №207 складене на суму - 13004,52 Євро. Тобто сума, вказана у платіжному дорученні від 15.11.2022 №207, не відповідає вартості товару, вказаній у рахунку-фактурі №9/FAE/2022/00485 від 09.11.2022.

При цьому, позивачем не було надано документів, які б містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки ні платіжним дорученням, ні будь-яким іншим документом не можливо підтвердити заявлену митну вартість товару та встановити, яка сума зараховувалася як передоплата за оцінюваний товар.

Крім того, у рахунку-фактурі від 15.11.2022 №61 відсутня інформація про порядок розрахунків, що суперечить п. 3.1 договору (контракту) про перевезення від 09.08.2022 №1.

Відповідно до п. 3.1 договору про перевезення №1 від 09.08.2022, ціни на послуги та порядок розрахунків за даним договором узгоджуються Сторонами в Заявках на перевезення і зазначаються в рахунках-фактурах. Однак у рахунку-фактурі від 15.11.2022 №61 відсутня інформація про порядок розрахунків.

Оскільки із наданих під час митного оформлення документів, а саме договору про перевезення №1 від 09.08.2022, рахунку-фактури від 15.11.2022 №61, не можливо було встановити, на яких умовах здійснювалася оплата за транспортні послуги, виникла необхідність витребувати додаткові документи для підтвердження такої складової митної вартості як витрати на транспортування.

2) по МД №22UA30U8 від 16.11.2022: відсутній рахунок-фактура №162149, яка зазначена в автотранспортній накладній від 15.11.2022 А №106289. При цьому, автотранспортна накладна від 15.11.2022 А №106289, яка надавалася декларантом під час митного оформлення, додається у додатках до відзиву. До позовної заяви позивачем долучено автотранспортну накладну б/н від 15.11.2022, яка відсутня у митного органу й для митного контролю у Волинській митниці - не надавалася. Про це свідчить той факт, що на доданій до позову автотранспортній накладній міститься печатка «Під митним контролем» лише Львівської митниці ДФС.

Представник відповідача вказала, що у автотранспортній накладній від 15.11.2022 А №106289 вказані перевізник - ФОП ОСОБА_1 та номери автомобіля, яким здійснювалося переміщення товару - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Ті ж самі номери зазначені у графах 18, 21 МД №22UA30U8 від 16.11.2022.

Водночас, рахунок-фактура №162149, який зазначений в автотранспортній накладній від 15.11.2022 А №106289, відправник «KW Damping Technology, S.A», вага товару - 2258 кг не відповідають рахунку-фактурі (№X01/22000334 від 03.11.2022), відправнику («OPOLTRANS SP. Z O.O») та вазі оцінюваного товару (528 кг) по МД №22UA30U8 від 16.11.2022.

На підтвердження транспортних витрат декларантом було надано довідку про транспортні витрати б/н від 15.11.2022 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №63 від 15.11.2022.

Дані документи, що підтверджують вартість витрат на транспортування, можна пов`язати із партією товару, що поставлялася, лише за допомогою номерів автомобіля, яким здійснювалося перевезення оцінюваного товару - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Будь-які інші ідентифікуючі дані (вага, номер рахунку-фактури) - відсутні.

Вважає, що вищезазначені документи підтверджують розмір витрат на транспортування зовсім іншого товару, наданого іншим відправником, з іншою вагою, на підставі рахунку-фактури, зміст якого не відомий митному органу.

Зауважила, що вищезазначені розбіжності стосуються саме числових значень складових митної вартості, що й призвело до виникнення обґрунтованих сумнівів щодо заявленої декларантом митної вартості.

Також сума, зазначена в платіжному дорученні від 04.11.2022 №204, відрізняється від суми, зазначеної в рахунку-фактурі від 03.11.2022 №X01/22000334.

Відповідно до п.п 6.2 Контракту №05/04/EXP/2022 13.04.2022, форма оплати: 100% передоплата, суми у валюті з рахунку-фактури на банківський рахунок продавця, зазначений у договорі.

У графі «Призначення платежу» даного банківського платіжного документу міститься лише посилання на Контракту №05/04/EXP/2022 13.04.2022, складений на загальну суму у розмірі 1 000 000 Євро, у зв`язку з чим дане платіжне доручення не можливо пов`язати з партією товару, що була пред`явлена до митного оформлення.

Крім того, відповідно до рахунку-фактури №X01/22000334 від 03.11.2022 вартість товару становить 1 960,70 Євро. Водночас, платіжне доручення від 04.11.2022 №204 складене на суму 11 720,71 Євро. Тобто сума, вказана у платіжному дорученні від 04.11.2022 №204, не відповідає вартості товару, вказаній у рахунку-фактурі №X01/22000334 від 03.11.2022.

При цьому позивачем не було надано документів, які б містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, оскільки ні платіжним дорученням, ні карткою рахунку 3712 (доданою по позову), ні будь-яким іншим документом не можливо підтвердити заявлену митну вартість товару та встановити, яка сума зараховувалася як передоплата за товар.

Оскільки, позивачем було надано платіжне доручення про здійснення попередньої оплати товару, у якому відсутнє посилання на рахунок-фактуру, а також сума, зазначена у платіжному дорученні, не відповідає сумі, зазначеній у інвойсі, у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товару, що й викликало необхідність витребувати у декларанта додаткові документи.

Вважає, що позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Разом з тим, представник відповідача заперечує проти стягнення витрат на оплату послуг адвоката. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім того, представником відповідача подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Щодо клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частин п`ятої та шостої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Частиною шостою статті 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Відповідно до пункту 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, беручи до уваги, що відповідачем було надано суду та позивачу відзив на адміністративний позов, суд не вбачав підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 07.04.2022 між компанією «Martex» (Польща) (продавець) та ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» (покупець) укладено договір (контракт) №1, предметом якого є купівля-продаж автозапчастин, хімія та аксесуари до вантажних автомобілів (далі товар).

На виконання умов договору від 07.04.2022 №1 компанія «Martex» 09.11.2022 виставила позивачу рахунок-фактуру (інвойс) №9/FAE/2022/00485, згідно з яким вартість товару становить 10 677,53 EUR (Євро), на умовах оплати 100% перед відвантаженням.

16.11.2022 з метою митного оформлення товару позивач через декларанта ТзОВ «ГЛОРІЯ-ІМПЕКС» подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №22UA26U8, в якій було зазначено ціну товару в сумі 10 677,53 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 294,01 EUR (Євро) (11 200,00 грн.), відповідно заявлена митна вартість товару становить 10 971,54 EUR (Євро), та визначена за першим методом.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: рахунок-фактура (інвойс) від 09.11.2022 №9/FAE/2022/00485; міжнародна товарно-транспортна накладна від 15.11.2022 А №477648; декларація про походження товару від 09.11.2022 №9/FAE/2022/00485; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця (договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 15.11.2022 №61; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 07.04.2022 №1; договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22; договір (контракт) про перевезення від 09.08.2022 №1; копія митної декларації країни відправлення від 09.11.2022 №22PL331020Е1036308.

17.09.2022 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2022/000076/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2022/000750.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 17.11.2022 №UA205030/2022/000076/2 зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- сума, зазначена в платіжному дорученні від 15.11.2022 №207, відрізняється від суми, зазначеної в інвойсі від 09.11.2022 № №9/FAE/2022/00485;

- y рахунку-фактурі від 15.11.2022 №61 відсутня інформація про порядок розрахунків, що суперечить п. 3.1 договору (контракту) про перевезення від 09.08.2022 №1.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно . Згідно ст.54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності Вам необхідно згідно ст.53 та ст.54 МКУ в 10-ти денний термін надати :1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. - та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта. Декларантом до митного оформлення було подано лист від 17.11.2022 №б/н про те, що додаткові документи надаватись не будуть. За умови надання, згідно ч. 3 ст. 53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України , також, вимогами ч. 6 ст. 54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст.57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 18 на рівні - 4,1 євро/кг.,за МД №UA205030/2022/025428 від 07.09.2022; товар 43 на рівні - 4,21 євро/кг., за МД №UA205030/2022/029031 від 27.10.2022; товар 45 на рівні 4,06 євро/кг., за МД №UA500420/2022/005336 від 16.11.2022; товар 49 на рівні 6,2 євро/кг., за МД №UA205030/2022/025428 від 07.09.2022. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №22UA94U1 від 17.11.2022.

13.04.2022 між компанією «OPOLTRANS» (Польща) (продавець) та ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» (покупець) укладено договір (контракт) №05/04/EXP/2022, предметом якого є купівля-продаж автозапчастин, хімія та аксесуари до вантажних автомобілів (далі товар).

На виконання умов договору від 13.04.2022 компанія «OPOLTRANS» 03.11.2022 виставила позивачу рахунок-фактуру (інвойс) №Х01/22000334, згідно з яким вартість товару становить 1 960,17 EUR (Євро), на умовах оплати 100% перед відвантаженням.

16.11.2022 з метою митного оформлення товару позивач через декларанта ТзОВ «ГЛОРІЯ-ІМПЕКС» подав до Волинської митниці митну декларацію (далі МД) №22UA30U8, в якій було зазначено ціну товару в сумі 1 960,17 EUR (Євро) та включено витрати на транспортування у розмірі 73,13 EUR (Євро), відповідно заявлена митна вартість товару становить 2 033,30 EUR (Євро), та визначена за першим методом.

До митного оформлення разом із вказаною МД декларант подав такі документи: пакувальний лист від 03.11.2022 №Х01/22000334; рахунок-фактура (інвойс) від 03.11.2022 №Х01/22000334; міжнародна товарно-транспортна накладна від 15.11.2022 А №106289; декларація про походження товару від 03.11.2022 №Х01/22000334; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 15.11.2022 №63; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 13.04.2022 №05/04/ЕХР/2022; договір про надання послуг митного брокера від 02.05.2022 №04/22; договір (контракт) про перевезення від 09.08.2022 №1; копія митної декларації країни відправлення від 08.11.2022 №22PL381010E0259660.

17.11.2022 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2022/000077/2 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2022/000749.

У графі 33 оскаржуваного рішення від 17.11.2022 №UA205030/2022/000077/2 зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- відсутня рахунок-фактура №162149, яка зазначена в автотранспортній накладній від 15.11.2022 А №106289;

- сума, зазначена в платіжному дорученні від 04.11.2022 №204, відрізняється від суми, зазначеної в рахунку-фактурі від 03.11.2022 №Х01/22000334.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно . Згідно ст. 54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності. Вам необхідно згідно ст. 53 та ст. 54 МКУ в 10-ти денний термін надати :1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. - та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта. Декларантом до митного оформлення було подано лист від 17.11.2022 №б/н про те, що інші документи додаватись не будуть. За умови надання, згідно ч. 3 ст. 53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України , також, вимогами ч. 6 ст. 54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декпаранта. У зв`язку з тим, що документи подані для |підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять (вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МКУ з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: Товар 1 на рівні-4,25 євро/кг, за МД №UA209170/2022/089064 від 08.11.2022; Товар 6 на рівні-5,15 євро/кг, за МД UA100340/2022/519491 від 11.11.2022. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу.

В подальшому, як вбачається із матеріалів справи, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №22UA92U3 від 17.11.2022.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

За приписами частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, якщо не доведено інше.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із МД документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме, зовнішньоекономічні контракти, рахунки-фактури (інвойс), договір про організацію міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом, рахунки на оплату (транспортні послуги) та інші.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Щодо розбіжностей, які відповідач зазначив в рішенні про коригування митної вартості товарів від 17.11.2022 №205030/2022/000076/2, а саме: сума, зазначена в платіжному дорученні від 15.11.2022 №207 відрізняється від суми, зазначеної в інвойсі від 09.11.2022 №9/FAЕ/2022/00485.

Між позивачем, як покупцем, та компанією MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia (Продавець) було укладено Договір №1 від 07.04.2022, відповідно до якого, предметом даного Договору є постачання автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів.

Відповідно до п. 6.2. Договору №1 від 07.04.2022 оплата відбувається шляхом 100% передоплати на банківський рахунок продавця, зазначеному в контракті.

Як вбачається з рахунку-фактури (інвойсу) №9/FAE/2022/00485, компанія MARTEX Spolka z Ogranichona Odpowiedzialnoscia продала TзOB «TIP МАРКЕТ» товар на суму 10 677,53 євро EUR (а.с.31-33).

Фактична оплата за товар була здійснена позивачем 02.12.2022, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №225 від 02.12.2022, з якого вбачається, що в графі «Призначення платежу» зазначено «згідно Договору №1 від 07.04.2022» (а.с.34).

Відтак, зазначеним вище підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 10 677,53 євро EUR, яка в повному обсязі сплачена позивачем (а.с.34).

Платіжне доручення від 15.11.2022 №207 надавалось митному органу, як підтвердження того, що оплата товару, згідно Договору №1 від 07.04.2022, здійснюється позивачем після поставки товару.

Щодо вказаних митним органом розбіжностей: у рахунку-фактурі від 15.11.2022 №61 відсутня інформація про порядок розрахунків, що суперечить п. 3.1 договору (контракту) про перевезення від 09.08.2022 №1.

01.08.2022 між TзOB «ТІР МАРКЕТ» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) укладено договір №1 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір). Згідно п.1.1. договору у відповідності до умов цього договору замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні відповідно до умов заявок замовника, а замовник зобов`язується сплатити погоджену сторонами провізну плату.

Згідно п. 3.1. договору ціни на послуги та порядок розрахунків за цим договором узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і зазначаються в рахунках-фактурах перевізника.

У відповідності до умов Договору, замовником була подана заявка на перевезення вантажу, в якій були відображені істотні умови перевезення, а саме: найменування товару, його вага, кількість та об`єм, пункт завантаження та розвантаження, транспортний засіб та його державний реєстраційний номер, ПІБ та інші особисті дані водія, строк виконання перевезення та його вартість, а також необхідні додаткові умови (а.с.45-46).

Інформація, зазначена в заявці замовника узгоджується з Інформацією в рахунку-фактурі від 15.11.2022 №61 на оплату послуг перевезення, що надався митному органу (а.с.49). Разом з тим, оплата послуг перевізника підтверджується платіжною інструкцією №832 від 01.12.2022 (а.с.69). Отже, суперечності в поданих для митного оформлення документах, відсутні.

Стосовно розбіжностей, які відповідач зазначив в рішенні про коригування митної вартості товарів від 17.11.2022 №205030/2022/000077/2, а саме:

- відсутня рахунок-фактура №162149, яка зазначена в автотранспортній накладній від 15.11.2022 А №106289.

Міжнародна автодорожня товарно-транспортна накладна не відноситься до документів, що підтверджують митну вартість товарів.

З метою підтвердження транспортних витрат митному органу було надано: договір (контракт) про перевезення від 01.08.2022 №1 та рахунок-фактуру про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 15.11.2022 №63 (а.с.43-44, 67).

Крім того, вартість транспортних витрат підтверджується актом наданих послуг №68 від 18.11.2022 та платіжною інструкцією №832 від 01.12.2022 (а.с.68-69).

Як слідує з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, при здійсненні митного оформлення товару у відповідача не виникло сумнівів щодо вказаних у документах з перевезення вантажу (транспортних документах) саме числових значень транспортних витрат від місця завантаження до митного кордону України. В той же час, у цих документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, якими у даному випадку є витрати на транспортування до митного кордону України.

Щодо розбіжностей зазначених відповідачем: сума, зазначена в платіжному дорученні від 04.11.2022 №204 відрізняється від суми, зазначеної в рахунку-фактурі від 03.11.2022 №Х01/22000334.

Між позивачем, як покупцем, та компанією OPOLTRANS Sp. Z.О.О (продавець) було укладено контракт №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022, відповідно до якого, предметом даного Договору є постачання автозапчастин, хімії та аксесуарів до вантажних автомобілів.

Відповідно до п.6.2. Контракту оплата відбувається шляхом 100% передоплати суми у валюті з рахунку-фактури на банківський рахунок продавця, зазначений у договорі.

Як вбачається з рахунку-фактури (інвойсу) №Х01/22000334, компанія OPOLTRANS Sp. Z.О.О продала ТзОВ «ТІР МАРКЕТ» товар на суму 1 960,17 євро EUR (а.с.58).

Фактична оплата за товар була здійснена позивачем 04.11.2022, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №204 від 04.11.2022 (а.с.59), з якого вбачається, що в графі «Призначення платежу» зазначено «згідно Контракту №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022» (а.с.59).

Водночас, як слідує з картки рахунку 3712 за 18.10.2022 - 31.12.2022 про стан розрахунків позивача по контракту №05/04/ЕХР/2022 від 13.04.2022 з нерезидентом OPOLTRANS Sp. Z.О.О (Польща) в розрізі національної та іноземної валюти, оплата згідно з платіжним дорученням №204 від 04.11.2022 була здійснена позивачем з врахуванням наступних платежів, в тому числі, згідно рахунку-фактури від 03.11.2022 №Х01/22000334 (а.с.60).

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 1 960,17 євро EUR, яка в повному обсязі сплачена позивачем на умовах 100% передоплати, як це передбачено у контракті.

Таким чином, сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При вирішенні спору суд також враховує, що обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваних рішеннях про проведення таких консультацій, відповідачем не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів та прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того в поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю товару (за комплекти/за штуку), тоді як митний орган у спірних рішеннях визначив відкориговану митну вартість товару не за одиницю товару, а за кілограм.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару відповідач використав виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а вже наявною у митного органу ціновою інформацією. Однак, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 17.11.2022 №№ UA205030/2022/000076/2, UA205030/2022/000077/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, відтак позов про визнання протиправними та скасування вказаних рішень підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн., сплачений згідно платіжної інструкції від 16.05.2023 №4053.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. суд виходить з таких приписів статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із договору про надання правничої допомоги від 03.01.2023 №03/01/23-1, акту приймання-передачі наданих послуг №15/05/23 від 15.05.2023 та квитанції до прибуткового касового ордера від 15.05.2023 №15/05/23 позивач сплатив адвокату Гарбар Ю.Р. кошти в загальній сумі 5 000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг складається з: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення рішень про коригування митної вартості товарів від 17.11.2022 №№ UA205030/2022/000076/2, UA205030/2022/000077/2 (0,5 год.) - 1 000,00 грн, складання та формування позовної заяви (2,0 год.) 4 000,00 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи про їх неспівмірність із складністю справи.

В той же час, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/7375/18).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваних рішень, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України (зокрема, складність справи, яку розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження; час, який об`єктивно необхідно було витратити на підготовку позовної заяви, обсяг наданих адвокатом послуг), враховуючи викладені у відзиві заперечення щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 17 листопада 2022 року №№ UA205030/2022/000076/2, UA205030/2022/000077/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІР МАРКЕТ» (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 31, )

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, )

Суддя В.В. Дмитрук