Справа № 520/15515/2020
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 липня 2023 року

м. Київ

справа № 520/15515/2020

адміністративне провадження № К/990/25351/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023 та додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №520/15515/2020 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт» до Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.03.2020 №8, №8; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 06.02.2020 №08 на суму 45' 000,00грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023 скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.02.2020 №08 та №08, ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 №08 та №08; в іншій частині судове рішення першої інстанції залишено без змін.

Другий апеляційний адміністративний суд додатковою постановою від 01.03.2023 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі щодо розподілу судових витрат у сумі 48' 000,00 грн задоволено частково. Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіонпродукт» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17' 341,50 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24' 000,00грн.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на зазначені судові рішення у цій справі, у якій підставою касаційного оскарження судових рішення відповідач вказав пункт 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Одночасно скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам КАС України судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу на зазначені судові рішення відповідач подає втретє. Раніше подані касаційні скарги Верховний Суд згідно з ухвалами від 29.03.2023, від 29.03.2023, від 06.06.2023 повернув як такі, що не містили підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

У касаційні скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження (пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023 відповідач наводить довід про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 30.06.2021 у справі №804/1267/16, від 04.11.2020 у справі №300/555/19, від 17.09.2020 у справі №816/2211/18, від 15.10.2019 у справі № 813/1066/16, та порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права - статей 159, 242, 246 КАС України.

Стосовно додаткової постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі скаржник зазначає про неврахування правових висновків? викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/16 та Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №922/2604/20.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Контролюючим органом не доведено подібність правовідносин у справах, не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Скаржником не обґрунтовано, в чому саме полягало неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, в чому висновки судів попередніх інстанцій суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм КАС України, висловлення незгоди з наданою судами правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, переоцінки доказів, що не є належним викладенням заявленої підстави касаційного оскарження.

Так само стосовно додаткової постанови суду доводи відповідача у касаційній скарзі фактично стосуються незгоди зі співмірністю стягнутих на користь позивача судових витрат на правничу допомогу та з оцінкою доказів судом апеляційної інстанції при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу.

Такі доводи можуть свідчити про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328, частиною другою статті 353 КАС України. Однак, відповідач цю підставу касаційного оскарження у касаційній скарзі не зазначає, як і не вказує, які докази не були досліджені судом, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України вимагається при зверненні з касаційною скаргою із зазначеної підстави.

Посилання скаржника на порушення судом норм процесуального права не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини 4 статті 328 цього Кодексу.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2023 та на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №520/15515/2020 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва