Справа № 420/8369/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8369/23
У Х В А Л А

28 липня 2023 року

м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позов поданий представником позивача ОСОБА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації його ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.10.2017; - зобов`язати відповідача нарахувати i виплатити на його ОСОБА_1 , користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.10.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 у сумі 69135,91 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44.

Також позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 24.04.2023 позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. В ухвалі від 15.05.2023 року, посилаючись на висновок Верховного Суду у постанові від 29.09.2021 по справі №160/8332/20, суд вказав, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

До суду від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшли відзив на позов та заява про залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України та ч.3 ст.123 КАС України - у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Представник зазначив, що позивач про порушення своїх прав дізнався з часу одержання відповіді військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2022 №3/56/11-205.

При цьому 19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352, яким, зокрема, викладено ч.1,2 ст.233 Кодексу законів про працю України у новій редакції, чим введено строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Перебіг строку звернення до суду у спірних правовідносинах починається з наступного дня після отримання відповіді від 02.02.2022 №3/56/11-205, тобто позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, на підставі чого представник відповідача просить залишити позов без розгляду.

Позивачем до позовної заяви долучено заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом, у якій в якості підстав пропуску строку зазначає постанову Верховного Суду від 19.01.2023 по справі №460/17052/21, згідно якої запровадження карантину є поважною причиною для поновлення строків звернення до суду з цим позовом відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України.

Частиною 13 ст.171 КАС України встановлено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.160,161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Дослідивши адміністративний позов суд дійшов висновку, що він поданий з порушенням вимог ст.161 КАС України.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Досліджуючи питання дотримання строку звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про передчасність висновку, викладеного в ухвалі від 15.05.2023 року з посиланням на постанову Верховного Суду, в якій наявний правовий висновок до внесення змін в КЗпПУ, та вважає, що строк звернення є пропущеним, а причини його пропуску, викладені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду, неповажними, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правила регулювання строків звернення до суду має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) (в редакції до 19.07.2022) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Позивач був звільнений зі служби 31.10.2017 року, тобто до внесення змін в ч.2 ст.233 КЗпПУ, відповідно при внесенні змін щодо строків звернення до суду, тримісячний строк звернення до суду з даним позовом для нього почав обчислюватися з 19.07.2022 року.

Суд вважає, що посилання позивача на Прикінцеві положення Кодексу законів про працю України,введені в дію Законом №540-ІХ від 30.03.2020 року, як поважність пропуску строку є необґрунтованим, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 запроваджено карантині заходи з метою протидії поширенню коронавірусу COVID-19. Також запроваджені обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19 і на рівні територіальних одиниць, у тому числі встановлений режим надзвичайної ситуації у кількох областях України.

30.03.2020 року прийнято Закон України №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, зокрема, Кодекс законів про працю України доповнено главою XIX «Прикінцеві положення».

Згідно з пояснювальною запискою до законопроекту від 29.03.2020 року Закон №540-IX розроблений та прийнятий з метою актуалізації, вдосконалення правових відносин у багатьох сферах життєдіяльності, які зазнали змін у зв`язку із поширенням коронавірусу COVID-19.

Відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто з 30.03.2020 року строки, передбачені ч.1 ст.233 КЗпП України, продовжувались на строк дії карантину, з метою забезпечення додаткових гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби.

Суд вважає, що за змістом вказаних змін, Закон від 29.03.2020 року №540-IX стосувався саме наявних встановлених в ст.233 КЗпПУ строків.

В свою чергу, другою частиною статті 233 КЗпП України закріплювалось звернення до суду без обмеження будь-яким строком, тобто прийняття Закону від 29.03.2020 року №540-IX ніяким чином не вплинуло на дію саме частини другої ст.233 КЗпПУ.

Проте 19.07.2022 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-IX, яким внесено зміни до ст.233 КЗпП України, чим змінено першу та другу частини статті 233 цього Кодексу.

Згідно з пояснювальною запискою метою проекту Закону №2352-IX є вирішення проблем, які виникають на сьогодні в частині організації трудових відносин в умовах воєнного стану, подолання старих законодавчих прогалин та усунення колізій, які на сьогоднішній день створюють суттєві перешкоди як для роботодавців, так і для працівників в частині побудови та ефективного функціонування ефективної системи управління трудовими ресурсами.

Отже на момент подання до суду даного позову наявна колізія між нормами частини другої статті 233 КЗпП України в редакції Закону від 29.03.2020 року №540-IX та пункту першого глави XIX Прикінцеві КЗпП України щодо строку звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Суд враховує, що за загальними правилами вирішення колізії норм права у разі неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що по даній справі №420/8369/23 перебіг трьох місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.2 ст.233 КЗпП України, слід обраховувати з 19.07.2022 року - з дня фактичного встановлення спеціального строку звернення до суду щодо вирішення трудового спору. Отже, звертаючись до суду з даним позовом 17.04.2023 року, встановлений законом строк звернення до суду позивачем пропущено.

Також на підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує викладений у постанові від 12.04.2023 року по справі №380/14933/22 правовий висновок Великої Палати Верховного Суду на поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлено саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Велика Палата зазначила, що викладені заявником обґрунтування не свідчать про те, що причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

По даній справі суд дійшов висновку, що якщо ОСОБА_1 посилається на карантин як підставу для поновлення строку, тому він повинен зазначити обставин, які б свідчили про відсутність у нього можливості подання до суду цієї позовної заяви, у тому числі дистанційними засобами зв`язку, у встановлений процесуальним законодавством строк, та подати докази на підтвердження існування таких обставин.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав необхідним залишити позов без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви та роз`ясняє, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду відповідно до вимог ст.123,161 КАС України заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням інших причин поважності його пропуску, ніж зазначені у поданій заяві (які визнаються неповажними), а саме об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Ухвалою суду від 06.07.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

До суду від представника позивача надійшла заява, у якій він посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.01.2023 року по справі №460/17052/21, просить поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом.

Верховним Судом у постанові від 19.01.2023 року по справі №460/17052/21 зазначено, що як на момент звільнення позивача з військової служби (31 липня 2020 року), виключення його із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (02 вересня 2020 року), так і на момент отримання відповіді відповідача від 02.08.2021 року 436, наданої на заяву про надання довідки про розмір грошового забезпечення, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Втім, судом апеляційної інстанції помилково застосовано редакцію ч.2 ст.233 КЗпП України, оскільки відповідно до п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.233 КЗпП України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236» дію карантину через COVID-19 продовжено до 30.04.2023 року.

Верховний Суд зазначив, що з огляду на вказане, доводи касаційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є помилковими, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022 року) не обмежене будь-яким строком.

Тобто Верховним Судом сформовано правовий висновок, що п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України щодо продовження строків, визначених ст.233 КЗпП України, продовжуються на строк дії такого карантину необхідно застосовувати при спірних правовідносинах.

Вказана позиція Верховного Суду підтримана П`ятим апеляційним адміністративним судом, зокрема у постановах: від 19.07.2023 по справі №420/2048/23, від 28.06.2023 по справі №420/2904/23, від 14.06.2023 по справі №420/7316/22, від 06.06.2023 по справі №420/542/23, 06.06.2023 по справі №400/3099/23, від 06.06.2023 по справі №420/18707/22, від 06.06.2023 по справі №420/14462/22, від 24.05.2023 по справі №400/5643/22, від 17.05.2023 по справі №420/17683/22, від 08.05.2023 по справі №420/16633/22.

Оскільки, відповідно до ч.5 т.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.01.2023 року по справі №460/17052/21, поновлює позивачу пропущений строк звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.14 ст.171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає можливим продовжити розгляд справи №420/8369/23.

Керуючись ст.ст. 123, 171, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії.

Продовжити розгляд справи №420/8369/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили у порядку ст.256 КАС України.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включено до апеляційної скарги на рішення чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Е.В. Катаєва