Справа № 160/13229/23
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
13.06.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- допустити негайне виконання зазначеного рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії у межах суми стягнення за один місяць, згідно до вимог ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 13.06.2023 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 14.06.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 14.06.2023 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- заяви позивача про перерахунок пенсії від 22.07.2022 року;
- відомості/інформацію щодо індивідуального коефіцієнту стажу та індивідуального коефіцієнту заробітку позивача за період, з 01.02.1993 по 31.01.1998 р.р.;
- довідки про заробітну плату від позивача від 06.07.2022 року та від 20.06.2022 року;
- відомості щодо зміни складових пенсійних виплат після перерахунку пенсії позивача, на підставі його заяви від 22.07.2022 року;
- листи/відмови (рішення)Пенсійного органу на звернення позивача щодо здійснення такої виплати та інші докази щодо суті спору.
14.07.2023 року відповідачем через підсистему Електронний суду подано відзив на позовну заяву позивача.
24.07.2023 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 31.07.2023 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.
22.07.2022 року ОСОБА_1 надано заяву про перерахунок пенсії разом із новими довідками №51-Г/43/23/3/01-2022 від 06.07.2022 року та №48-Г/43/23/4/01-2022 від 20.06.2022 року, які були видані для здійснення перерахунку його пенсії.
Довідки було передано на перевірку, за результатами якої ОСОБА_1 проведено відповідний перерахунок пенсії.
Вказує, що пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.02.1993 року по 31.01.1998 року(найбільш вигідний варіант) та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.10.2015.
За результатами проведеного перерахунку пенсії відповідно до статі 40 Закону №1058 змінилися складові пенсійної виплати ОСОБА_1 , проте загальний її розмір залишився без змін.
Для розрахунку пенсії брався заробіток за період з 01.07.1984р. по 30.06.1989р.
Вказує, що Пенсійним органом, згідно до протоколу призначення пенсії, взагалі не застосовувався коефіцієнт заробітку.
Вказані обставини, стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача, у якому Пенсійний орган просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вказаної позиції відповідач вказує, що страховий стаж ОСОБА_1 , зарахований по 06.11.2020 року, складає 36 років 2 місяці 20 днів, у тому числі стаж роботи за Списком № 1 - 1 повних рік та стаж роботи з 13.06.1984 року по 23.03.1999 року в Управлінні поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України.
Пенсію було обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.11.2020 року.
22.07.2022 року ОСОБА_1 надано заяву про перерахунок пенсії разом із довідками про заробітну плату від 06.07.2022 № 51-Г/43/23/3/01-2022 за період роботи з 01.01.1992 року по 30.04.1999 року та про стаж роботи від 20.06.2022 № 48-Г/43/23/4/01-2022, які видано Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Вказують, що з огляду на зазначене довідку про заробітну плату від 06.07.2022 року №51-1743/23/301-2022 було передано на перевірку, та за результатами якої ОСОБА_1 проведено відповідний перерахунок пенсії.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.02.1993 року по 31.01.1998 року (найбільш вигідний варіант) та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.10.2015 року.
За результатами проведеного перерахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058 змінилися складові пенсійної виплати ОСОБА_1 , проте загальний її розмір залишився без змін.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.
З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач) та отримує пенсію за віком.
Встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 , зарахований по 06.11.2020 року, складає 36 років 2 місяці 20 днів, у тому числі стаж роботи за Списком № 1 - 1 повних рік та стаж роботи з 13.06.1984р. по 23.03.1999р. в Управлінні поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України.
Пенсію було обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1990р. по 31.12.1994р. та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000р. по 30.11.2020р.
22.07.2022 року позивачем, ОСОБА_1 надано заяву про перерахунок пенсії разом із довідками про заробітну плату від 06.07.2022 року №51-Г/43/23/3/01-2022 за період роботи з 01.01.1992 року по 30.04.1999 року та про стаж роботи від 20.06.2022 року № 48-Г/43/23/4/01-2022, які видано Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України.
Встановлено, що з огляду на вказану довідку про заробітну плату від 06.07.2022 року № 51-1743/23/301-2022 Пенсійним органом проведено відповідний перерахунок пенсії.
Пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.02.1993 року по 31.01.1998 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.10.2015 року.
Згідно матеріалів справи, за результатами проведеного перерахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону № 1058 змінилися складові пенсійної виплати ОСОБА_1 , проте загальний її розмір залишився без змін.
31.03.2023 року позивачем звернувся до Пенсійного органу щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії, з врахуванням індивідуального коефіцієнту стажу та індивідуального коефіцієнту заробітку відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 1,8824.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1058-ІV).
Згідно зі статтею 1 Закону №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із ст. 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України № 1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що Законом №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.
Судом встановлено, що 11.10.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII, яким внесено зміни до Закону №1058-ІV.
Відповідно до положень п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
Згідно з абз. 2 п. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Частиною 1 ст. 25 Закону №1058-ІV передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:
Кс = -----------, де:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, згідно з положеннями пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.
Позивач у квітні 2019 року, реалізував своє право виходу на пенсію, а саме отримував пенсію за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і яку отримує до даного часу.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Разом з цим ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до абз. 1 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії.
За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.
Відповідно до ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією.
Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 листопада 1992 року» від 13.01.1993 № 16 передбачено, що при призначенні пенсій після 1 листопада 1992 р. заробіток, з якого обчислюється пенсія, множиться на відповідні коефіцієнти, зокрема: за 1979 рік - 3.38, за 1980 рік - 3.24, за 1981 рік - 3.19, за 1982 рік-3.08, за 1983 рік-3.03.
Скоригований заробіток підвищується відповідно до Указу Президента України від 27.12.1991 року «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін». З одержаної суми обчислюється пенсія за нормами і на умовах, установлених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Якщо пенсію обчислено із заробітку до 1992 року, сума пенсії підвищується відповідно до Указу Президента України від 27.12.1991 року «Про соціальний захист населення в умовах лібералізації цін», постанов Кабінету Міністрів України від 01.06.1992 року № 296 та від 03.12.1992 № 677 «Про перерахунок державних пенсій». В подальшому підвищення основного розміру пенсії провадилось на підставі коефіцієнтів, визначених постановами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, при наявності необхідного страхового стажу, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Таким чином, розрахунок пенсії за двома складовими не є доцільним, оскільки розмір пенсії зменшується.
Згідно матеріалів справи страховий стаж ОСОБА_1 , зарахований по 06.11.2020, складає 36 років 2 місяці 20 днів, у тому числі стаж роботи за Списком № 1 - 1 повних рік та стаж роботи з 13.06.1984 по 23.03.1999 в Управлінні поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України.
Пенсію було обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону № 1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.11.2020 року.
22.07.2022 року ОСОБА_1 надано заяву про перерахунок пенсії разом із довідками про заробітну плату від 06.07.2022 № 51-Г/43/23/3/01-2022 за період роботи з 01.01.1992 по 30.04.1999 та про стаж роботи від 20.06.2022 № 48-Г/43/23/4/01-2022, які видано Управлінням поліції охорони в Дніпропетровській області Національної поліції України.
З огляду на зазначене довідку про заробітну плату від 06.07.2022 року №51-1743/23/301-2022 було передано на перевірку, за результатами якої ОСОБА_1 проведено відповідний перерахунок пенсії.
Встановлено, що пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058 виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.02.1993 по 31.01.1998 (найбільш вигідний варіант) та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 31.10.2015 року.
За результатами проведеного перерахунку пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058 змінилися складові пенсійної виплати ОСОБА_1 , проте загальний її розмір залишився без змін.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).
Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Суд вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Також відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Відтак, доводи позивача про звуження його прав та погіршення становища є безпідставними.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв межах, на підставах та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).
В зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не вирішував питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 31.07.2023 року.

Суддя В.В. Ільков