Справа № 280/6816/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року Справа № 280/6816/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Тетерюк Н.В., представника позивача: адвоката Моісеєнка Д.Ю., представника відповідача: Духонченка М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ),

про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків»;

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування»;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків згідно наказів від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків» та від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування».

Позовну заяву подано представником позивача адвокатом Моісеєнком Д.Ю., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР №1105849 від 30.11.2022.

В обґрунтування позову посилається на те, що оскаржувані накази прийняті з порушенням вимог законодавства України, накладення на позивача матеріальної відповідальності здійснено без повного встановлення обставин події та вини позивача, обставини втрати військового майна та зброї посадовими особами відповідача не встановлювалися, рішення про притягнення до матеріальної відповідальності, оформлені у вигляді оспорюваних наказів, прийняті особою, яка не мала повноважень їх приймати, позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за відсутності відповідних доказів про передачу/прийняття відповідного майна позивачем під звіт тощо. З посиланням на норми Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX) та Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок №608) зазначає, що військовослужбовець може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного з дотриманням вимог вказаних нормативно-правових актів. Зазначає, що проведеним службовим розслідуванням відповідачем не встановлено та не зазначено, якими конкретно неправомірними діями позивача заподіяно шкоду. Матеріали службового розслідування містять суперечливу інформацію щодо обставин прийняття, втрати та обліку вказаного майна. У висновках службового розслідування взагалі не зазначено, яким чином вказане майно вибуло із власності держави, чи є воно втраченим внаслідок бойових дій або заволодіння ним відбулося у інший спосіб. Посилається на те, що наказ командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків» в порушення встановленого порядку прийнято без проведення службового розслідування за вказаним фактом. Як наслідок, приймаючи цей наказ, військова частина обмежилась лише констатацією факту відсутності майна, взагалі без з`ясування будь яких обставин, що стосуються причин та умов його відсутності. При цьому, навіть за наявності Інвентаризаційних відомостей наявності і якісного стану матеріальних засобів по службам ВЧ НОМЕР_2 , вказаними документами лише зафіксовано відсутність/наявність певного майна. Зазначені відомості не містять та не підтверджують факти способів та причин виникнення нестачі, винну особи, форму її вини. Наявні інвентаризаційні відомості також не є первинними фінансово-обліковими документами, які дозволяють встановити вартість майна (речей). Оспорюваний наказ та додатки до нього не містять посилання на документи, що підтверджують вартість майна, перебування його на балансі військової частини та відомості про те, хто є відповідальний за вказане майно. До наказу також не долучено довідку про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини. Крім того, вказує, що опрацюванням вказаних інвентаризаційних відомостей встановлено, що абсолютна більшість майна, якому за Актом службового розслідування надано статус майна, яким заволодів ОСОБА_1 шляхом шахрайства та службовим становищем, до моменту проведення вказаного службового розслідування рахувалося як втрачене в бою та за вказаними фактами проводилися відповідні службові розслідування. На думку позивача, вказане свідчить про те, що службове розслідування, оформлене Актом проведення службового розслідування від 05.10.2022, проведено не об`єктивно, без з`ясування та наведення усіх суттєвих обставин події зникнення та/або втрати військового майна та озброєння; посадові особи відповідача, якими проводилося службове розслідування, вказані факти не перевіряли та не досліджували, відповідні документи щодо раніше проведених перевірок (службових розслідувань) до матеріалів не долучалися та під час прийняття рішень про притягнення до матеріальної відповідальності не враховувалися та не аналізувалися. Зазначає, що проведення службового розслідування, результати якого оформлені Актом від 05.10.2022, здійснювалось за наявності інших службових розслідувань, які проводилися відповідно до наказів від 16.05.2022 №102 та від 22.05.2022 №112, та не були завершені, що є порушенням вимог пункту 15 Розділу III Порядку №608. Також вказує, що військове озброєння та майно, нестача якого відповідно до Акту службового розслідування сталася з вини позивача, було втрачено в умовах бойових, у зв`язку з чим позивач посилається на наявність бойового імунітету, який виключає притягнення його до матеріальної відповідальності. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19.12.2022 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.02.2023.

16.01.2023 до суду надійшов відзив на позову заяву, поданий відповідачем, в якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами та з посиланням на Закон №160-ХІ вказує, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Відповідно до частини 4 статті 8 Закону №160-ІХ розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. Враховуючи, що під час інвентаризації, проведеної під час прийняття та здавання справ та посади командира роти контр-диверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 , було встановлено причини завдання шкоди, її розмір та винна особа, видано спірний наказ від 24.09.2022 № 385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків». Вказує, що актом приймання-здавання справ та посади командира роти контр диверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 від 23.09.2022 № 1989, позивач здав озброєння та майно роти контрдиверсійної боротьби з нестачею, вказаною в інвентаризаційних відомостях, що підтверджена офіцерами логістики штабу за відповідними напрямками. Відомості, що зазначені в примітках інвентаризаційних відомостей наявності та якісного стану матеріальних засобів по службам речової, зв`язку та ракетно-артилерійського озброєння об`єктивно не встановлені та не відповідають дійсності. Зазначає, що позивач являється стороною договору про повну та підвищену матеріальну відповідальність від 11.05.2022 №13. Згідно з актом приймання-здавання справ та посади командира роти контрдиверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 від 23.09.2022 № 1989 позивач не передавав документи щодо обліку військового майна, що дає підстави вважати про їх відсутність. В ході службового розслідування було встановлено факт нестачі військового майна, за збереження яких відповідальною особою був позивач, що стало підставою для притягнення до матеріальної відповідальності. Таким чином, оскаржувані накази приймались на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України, обґрунтовано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також протягом розумного строку, визначеного законом. Просить відмовити в задоволенні позову.

19.01.2023 представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що доводи відповідача, які покладені в основу відзиву, не спростовують наведені у позовній заяві обставини.

31.01.2023 представником відповідача подано заперечення, в яких, крім іншого, зазначено про те, що порушення, які були виявлені під час службової перевірки, носили системний характер, оскільки позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог Законів та інших нормативних актів. Отже саме умисне порушення позивачем вимог чинного законодавства призвело до втрати майна, яке перебувало у користуванні роти контрдиверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 . Відповідно до матеріалів службового розслідування, об`єктивних даних щодо втрати майна, щодо якого проводилось розслідування, саме під час бойових дій, не встановлено, у зв`язку із чим, «бойовий імунітет» до позивача у даному випадку не може застосовуватись.

Ухвалою суду від 06.02.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 20.02.2023.

Ухвалою суду від 20.02.2023 витребувано від ВЧ НОМЕР_2 докази по справі.

Ухвалою суду від 20.02.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника ВЧ НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 20.02.2023 відкладено підготовче засідання на 20.03.2023.

Ухвалою суду від 20.03.2023 продовжено встановлений судом строк для подання відповідачем витребуваних доказів, відкладено підготовче засідання на 10.04.2023.

Ухвалою суду від 10.04.2023 відкладено підготовче засідання на 24.04.2023.

Ухвалою суду від 24.04.2023 відкладено підготовче засідання на 24.05.2023.

Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.06.2023.

Ухвалою суду від 14.06.2023 відкладено розгляд справи на 03.07.2023.

Ухвалою суду від 03.07.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 10.07.2023.

Ухвалою суду від 10.07.2023 відкладено розгляд справи на 24.07.2023.

Під час судового розгляду представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті справи. Представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 24.07.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши письмові докази, надані до матеріалів справи, суд встановив такі обставини.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_4 (по особовому складу) від 30.12.2021 №352 старшого лейтенанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира роти контрдиверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 .

Відповідно до п.14 наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.01.2022 №5, старшого лейтенанта ОСОБА_1 з 08.01.2022 зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 та на всі види забезпечення. З 08.01.2022 ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (т.1 а.с.94).

11.05.2022 між ВЧ НОМЕР_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про повну та підвищену матеріальну відповідальність №13 (т.1 а.с.76-79).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_5 (по особовому складу) від 20.07.2022 №114 ОСОБА_1 призначено командиром взводу контрдиверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_6 . Вказаний наказ реалізовано наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.10.2022 №251, яким старшого лейтенанта ОСОБА_1 наказано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, з 10.10.2022 виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (т.1 а.с.174).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.08.2022 №289, на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_5 (по особовому складу) від 20.07.2022 №114, призначено комісію з прийому передачі справ та посади командира роти контрдиверсійної боротьби, відповідно до якої старший лейтенант ОСОБА_1 здав, а старший лейтенант ОСОБА_4 прийняв справи та посаду командира роти (т.1 а.с.46-47).

До матеріалів справи долучено Акт прийняття та здавання справ і посади командира роти контр-диверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 №1989/3 від 23.09.2022, до якого додано відомості наявності та якісного стану матеріальних засобів по службам (т.1 а.с.48-49).

Згідно з Інвентаризаційною відомістю наявності і якісного стану матеріальних засобів по майновій службі роти станом на 01.09.2022 (т.1 а.с.53-54) виявлено нестачу, а саме:

1. Шолом балістичний, нестача 11 шт., прим.: 11ть штук втрачено у бою 18.04.2022, наказ про рез.сл.розслід.№181 від 10.09.2022, відшкодування за рахунок держави, 42 шт. видано за накладною №78;

2. Бронежилет захисний, нестача 5 шт., прим.: виявлено нестачу;

3. Бронежилет модульний, нестача 11 шт., прим.: 11ть штук втрачено у бою 18.04.2022, наказ про рез.сл.розслід.№181 від 10.09.2022, відшкодування за рахунок держави;

4. Плитоноска (волонтерська), нестача 36 шт., прим.: 54 шт.видано за накладними №3286, №239, №228;

5. Ремінь розгрузочний, нестача 1 шт., прим.: 7 шт. видано за накладною, 1 шт.виявлено нестачу;..

..10. Рюкзак бойовий індивідуальний, нестача 1 шт, прим.: Виявлено нестачу.

В даній Інвентаризаційній відомості зазначено, що в ході перевірки наявності матеріальних засобів по напрямку майнова служба, комісією та приймаючою стороною було виявлено нестачу майна, вказаного в пункті №2, 5, 10: бронежилет захисний 5 шт., ремінь розгрузочний 1 шт., рюкзак бойовий 1 шт. Дані по видачі, передачі або втраті відсутні.

Вказану інвентаризаційну відомість підписано позивачем 20.09.2022.

Згідно з Інвентаризаційною відомістю наявності і якісного стану матеріальних засобів по службі РАО роти по факту станом на 01.09.2022 (т.1 а.с.55-57) виявлено нестачу, а саме:

1. Автомат АК-74, нестача 3 шт., прим.: АК-74 № НОМЕР_7 , АК-74 № НОМЕР_8 , АК-74 № НОМЕР_9 (втрачено у бою 18.04.2022, наказ про рез.сл.розслід.№181 від 10.09.2022, відшкодування за рахунок держави;

2. Автомат АКС-74, нестача 1 шт., прим.: АКС-74 № НОМЕР_10 втрачено у бою 01.05.2022, наказ на сл.розслід.№102 від 16.05.2022;…

..4. 9 мм ПМ №СО 4045, нестача 1 шт., прим.: втрачено у бою 18.04.2022, наказ про рез.сл.розслід.№181 від 10.09.2022, відшкодування за рахунок держави;…

..10. ПКМ №ЕП 988, нестача 4 шт., прим.: ПКМ №РВ 179, ПКМ №ВА 855 втрачено у бою 18.04.2022, наказ про рез.сл.розслід.№181 від 10.09.2022, відшкодування за рахунок держави; ПКМ №БН 427 втрачено у бою 01.05.2022, наказ на сл.розслід.№102 від 16.05.2022; ПКМ №КА 305 виявлено нестачу.

В даній Інвентаризаційній відомості зазначено, що в ході перевірки наявності матеріальних засобів по напрямку РАО, комісією та приймаючою стороною було виявлено нестачу майна, вказаного в пункті №10 (кулемет ПКМ №КА 305. Дані по видачі, передачі або втраті відсутні.

Згідно з Інвентаризаційною відомістю наявності і якісного стану матеріальних засобів по службі зв`язку роти, станом на 01.09.2022 (т.1 а.с.58-59) виявлено нестачу, а саме:

..8. Портативна радіостанція Motorola 4400Е s/n: 807TYFF758, s/n: 807TYFA583, s/n: 807TYFF630, s/n: 807TUTL296, нестача 10 комплектів, прим.: радіостанція МОТОРОЛЛА DP 4400 №807ТUТN122, №807TUXT423, №807TUTL281, №807TUMD878, №807TUTL190, №807TUX3519, №807TUTL050, №807ТUТК950 втрачено у бою 18.04.2022, радіостанція МОТОРОЛЛА DP 4400 №807TUTL287, №807TUME431 втрачено у бою 01.05.2022.

В даній Інвентаризаційній відомості зазначено, що в ході перевірки наявності матеріальних засобів по напрямку майнова служба, комісією та приймаючою стороною було виявлено нестачу майна, вказаного в пункті №8 Портативна радіостанція Motorola DP 4400 №807ТUТN122, №807TUXT423, №807TUTL281, №807TUMD878, №807TUTL190, №807TUX3519, №807TUTL050, №807ТUТК950, №807TUTL287, №807TUME431 в кількості 10 комплектів.

22.09.2022 старший лейтенант ОСОБА_5 подав рапорт на ім`я командира ВЧ НОМЕР_2 , в якому доповів, що під час прийому справ та посади командира роти КДБ встановлено відсутність (нестача) кулемета ПКМ №КА 305, портативних радіостанцій Motorola DP 4400 №807ТUТN122, №807TUXT423, №807TUTL281, №807TUMD878, №807TUTL190, №807TUX3519, №807TUTL050, №807ТUТК950, №807TUTL287, №807TUME431, бронежилет захисний 5 шт., ремінь розгрузочний 1 шт., рюкзак бойовий 1 шт. (т.1 а.с.60).

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків», відповідно до вимог статті 3, підпункту 1 частини 1 статті 6, частини 4 статті 8, 10 Закону №160-ІХ, з урахуванням договору про повну та підвищену матеріальну відповідальність від 11.05.2022 №13, довідок старшому лейтенанту ОСОБА_1 про повне відшкодування збитків, завданих державі за рахунок винних осіб від 24.09.2022 №294, 24.09.2022 №295, з метою відшкодування шкоди, завданої державі неналежним виконанням службових обов`язків, наказано стягувати зі старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира роти контрдиверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 суму завданої шкоди - 218912 (двісті вісімнадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 85 копійок щомісяця із грошового забезпечення в розмірі до 20 відсотків його місячного грошового забезпечення (т.1 а.с.83-84).

Відповідно до додатків 2 та 3 до вказаного наказу (Довідки про повне відшкодування збитків, завданих державі за рахунок винних осіб від 24.09.2022 №294 та №295) вбачається, що вказаним наказом позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану військовому майну, а саме:

- портативні радіостанції D P4400 №807ТUТN122, №807TUXT423, №807TUTL281, №807TUMD878, №807TUTL190, №807TUX3519, №807TUTL050, №807ТUТК950, №807TUTL287, №807TUME431 - 10 комплектів на загальну суму збитків 173 557,80 грн;

- бронежилет захисний - 5 штук, ремінь розвантажувальний - 1 штука, рюкзак бойовий індивідуальний - 1 штука, на загальну суму збитків 45355,05 грн (т.1 а.с.85-88).

Із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомився 10.10.2022.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративної господарської діяльності) від 26.09.2022 №389 призначено службове розслідування, за наслідками якого складено Акт проведення службового розслідування по факту втрати військового майна та майна служби ракетно-артилерійського озброєння, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_2 05.10.2022 №28 (т.1 а.с.35-45).

Зі змістом даного Акту від 05.10.2022 №28 зазначено, що актом приймання-передачі справ та посади командира роти контр диверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 від 23.09.2022 №1989 старший лейтенант ОСОБА_1 озброєння та майно роти здав з нестачею, вказаною в інвентаризаційних відомостях. В інвентаризаційних відомостях наявності і якісного стану матеріальних засобів виявлена нестача, що підтверджена офіцерами логістики штабу за відповідними напрямками, а саме: - Шолом балістичний - 11 штук; - Бронежилет захисний - 5 штук; - Бронежилет модульний - 11 штук; - Ремінь розгрузочний - 1 штука; - Рюкзак бойовий індивідуальний - 1 штука; - 5.45 мм АК-74 №5625608 - 1 одиниця; - 5,45 мм АК-74 №4485028 - 1 одиниця; - 5,45 ММ АК-74 №6280551 - 1 одиниця; - 5.45 мм АКС-74 №2685197 - 1 одиниця; - 7,62 мм ПКМ №РВ 179 - 1 одиниця; - 7,62 мм ПКМ №ВА 855 - 1 одиниця; - 7,62 мм ПКМ №БН 427 - 1 одиниця; - 9 мм ПМ №СО 4045 - 1 одиниця; - Портативні радіостанції DP 4400 (№807ТUТN122, №807TUXT423, №807TUTL281, №807TUMD878, №807TUTL190, №807TUX3519, №807TUTL050, №807ТUТК950, №807TUTL287, №807TUME431) - 10 комплектів; - Плитоноска волонтерська - 36 штук. Відомості, що зазначені в примітках інвентаризаційних відомостей наявності і якісного стану матеріальних засобів по службам речової, зв`язку та ракетно-артилерійського озброєння об`єктивно не встановлені та не відповідають дійсності. Відповідно до резолюції командира ВЧ НОМЕР_2 на акті приймання-здавання справ та посади командира роти контрдиверсійної боротьби ВЧ НОМЕР_2 від 23.09.2022 31989 було направлено повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень від 28.09.2022 №3366. В результаті Державним бюро розслідувань було відкрито 30.09.2022 кримінальне провадження №0000316. Відповідно до рапорту старшого лейтенанта Тітова О.О. від 24.09.2022 №3398 7,62 мм ПКМ №КА 305 1 одиниця повернутий до складу ракетно-артилерійського озброєння ВЧ НОМЕР_2 . Згідно акту прийому-передачі 7,62 мм ПКМ №КА 305 безпідставно знаходився у добровольчому формуванні територіальної громади «ЩИТ». Згідно довідок помічника командира бригади фінансово-економічної роти начальника фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_2 , з урахуванням ПЕРЕЛІКУ озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №604, про відшкодування збитків, завданих державі за рахунок винних осіб, встановлена шкода державі 3727761 гривня 10 копійок.

В розділі 3. «Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування» Акту службового розслідування від 05.10.2022 №28 зазначено:

3.1 Втрата старшим лейтенантом ОСОБА_1 ввірених для службового користування зброї та іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, а саме: А. 7,62 мм ПКМ №КА 305 1 одиниця (повернуто в ході розслідування).

3.2 Порушення старшим лейтенантом ОСОБА_1 порядку обліку майна, передбаченого наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 «Про затвердження Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України».

3.3. Заволодіння зброєю та іншим військовим майном шляхом шахрайства та зловживання службовим становищем, а саме:

А. Шолом балістичний - 11 одиниці;

Б. Бронежилет захисний - 5 штук;

В. Бронежилет модульний - 11 штук;

Г. Ремінь розгрузочний - 1 штука;

ОСОБА_6 бойовий індивідуальний - 1 штука;

Е. 5.45 мм АК-74 № НОМЕР_8 - 1 одиниця;

Є. 5,45 мм АК-74 №4485028 - 1 одиниця;

Ж. 5,45 ММ АК-74 №6280551 - 1 одиниця;

З. 5.45 мм АКС-74 № НОМЕР_10 - 1 одиниця;

И. 7,62 мм ПКМ №РВ 179 - 1 одиниця;

І. 7,62 мм ПКМ №ВА 855 - 1 одиниця;

Ї. 7,62 мм ПКМ №БН 427 - 1 одиниця;

Й. 9 мм ПМ №СО 4045 - 1 одиниця;

К. Портативні радіостанції ОР 4400 (№807ТUТN122, №807TUXT423, №807TUTL281, №807TUMD0878, №807TUTL190, №807TUX3519, №807TUTL050, №807ТUТК950, №807TUTL287, №807TUME431) - 10 комплектів;

Л. Плитоноска волонтерська - 36 штук.

За втрату військового майна, передбаченого підпунктами «Б, Г, Д, К» наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.09.2022 №385 старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто то матеріальної відповідальності. Завдана істотна шкода, у зв`язку із неналежним виконанням службових обов`язків, а саме 3727761 гривня 10 копійок.

Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією що трапилась: Втрата ввірених для службового користування зброї та іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, заволодіння зброєю та іншим військовим майном, істотна шкода, у зв`язку з неналежним виконанням службових обов`язків.

Вина військовослужбовця: Правопорушення в частині втрати 7,62 мм ПКМ №КА 305 вчинене з необережності, так як старший лейтенант ОСОБА_1 не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити. Правопорушення в частині привласнення іншого озброєння та іншого військового майна вчинене з непрямим умислом, так як старший лейтенант ОСОБА_1 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Згідно з висновками Акту проведення службового розслідування по факту втрати військового майна та майна служби ракетно-артилерійського озброєння, затвердженого командиром ВЧ НОМЕР_2 05.10.2022, крім іншого, вирішено відповідно до вимог статті 3, підпункту 1 частини 1 статті 6, частини 4 статті 8, 10 Закону №160-ІХ притягнути старшого лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за втрату озброєння та іншого військового майна, стягувати зі старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму завданої шкоди - 3727761 гривню 10 копійок (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят одну) гривню 10 копійок щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення (пункт 5.3 Акту).

На підставі висновків Акту службового розслідування від 05.10.2022 №28 командиром ВЧ НОМЕР_2 прийнято наказ (з основної діяльності) від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування», згідно з пунктом 3 якого зазначено, що відповідно до вимог статті 3, підпункту 1 частини 1 статті 6, частини 4 статті 8, 10 Закону №160-ІХ притягнути старшого лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за втрату озброєння та іншого військового майна, стягувати зі старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму завданої шкоди - 3727761 гривню 10 копійок (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят одну) гривню 10 копійок щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення (т.1 а.с.32-34).

Із вказаним наказом ОСОБА_7 ознайомлено 10.10.2022.

Вважаючи протиправним притягнення до матеріальної відповідності на підставі оскаржуваних наказів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За нормами ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Положеннями ст. 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно зі ст. 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтями 111, 112 Статуту передбачено, що командир роти відповідає за стан і збереження озброєння техніки та майна роти, зобов`язаний організовувати правильну експлуатацію обслуговування і ремонт озброєння і техніки.

Таким чином, обов`язок збереження ввіреного військового майна слідує із прямих норм Закону.

Наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 затверджено Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України, що визначає механізм організації і ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами та є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.

За приписами п.2 Інструкції №440, матеріально відповідальною особою вважається посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон № 160-ІХ.

За приписами пункту 4 статті 1 Закон № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 160-ІХ пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

За приписами частини другої ст. 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов 'язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Частиною 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону№ 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

За унормуванням ч. 2 ст. 8 Закону № 160-ІХ у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом (ч.4 ст.8 Закону 160-ІХ).

Частиною 7 ст. 8 Закону № 160-ІХ передбачено, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону (ч.1 ст.10 Закону №160-ІХ).

Процедура проведення службового розслідування визначена ст.ст.45,84-88 Дисциплінарного статуту та деталізована Порядком №608.

У п.2 розділу І Порядку №608 надано визначення службовому розслідуванню, згідно із яким, це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Як передбачено п.7 розділу І Порядку №608, службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону №160-ІХ.

Службове розслідування, згідно з п.1 розділу ІІ Порядку №608, може призначатися, зокрема, у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю та здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Як визначено п.п.1,3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, серед іншого, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про права та обов`язки під час проведення службового розслідування; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, а також вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або ж бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з п.1 розділу VІ Порядку №608, за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що обов`язковою умовою притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності є доведення його вини у спричиненні матеріальної шкоди. Умови для притягнення винної особи до матеріальної відповідальності мають бути доведені матеріалами службового розслідування, при цьому, розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Що ж стосується правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення військовослужбовця до відповідальності, то така повинна фокусуватися на тому, чи було прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діянні особи є склад правопорушення, чи є встановлені законом підстави для застосування стягнення та чи є застосоване стягнення пропорційним (співмірним) із вчиненим діянням.

У свою чергу, акт (висновок) службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння правопорушення, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких військовослужбовець скоїв відповідне правопорушення або ж обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення правопорушення, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим, причини та умови, що призвели до вчинення такого правопорушення.

Подібні за змістом висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 06.02.2020 у справі №826/1916/17 та від 22.09.2022 у справі №420/4977/20.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірний наказ від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків» прийнятий за наслідками проведеної інвентаризації без проведення службового розслідування.

Водночас, матеріали, які слугували підставою для винесення даного наказу (інвентаризаційні відомості, довідки про повне відшкодування збитків, завданих державі) не містять жодної інформації про причини завдання шкоди, доведеність вини позивача у її настанні. Отже, суд констатує, що за результатами проведеної інвентаризації не було виконано умови, передбачені ч.4 ст.8 Закону №160-ІХ, з наявністю яких Закон пов`язує можливість притягнення особи до матеріальної відповідальності без призначення службового розслідування, а тому такий наказ безпідставно винесено без проведення службового розслідування, що зумовлює висновок суду про необхідність його скасування як протиправного.

Крім того, матеріали службового розслідування, відображені в Акті від 05.10.2022 №28, не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що описані в ньому зброя та військове майно були втрачені внаслідок заволодіння позивачем шляхом шахрайства та зловживання службовим становищем, як і взагалі будь-яких даних про причини завдання шкоди, доказів завдання збитків на суму 3727761,10 грн саме з вини позивача.

Так, за наслідками проведеної інвентаризації, відомості у якій підписані позивачем, який здавав посаду командира роти, особою, яка приймала вказану посаду, та офіцером відповідного відділення, міститься інформація про те, що більша частина майна та озброєння втрачена в бою, що встановлено в ході службових розслідувань, посилання на які маються в інвентаризаційних відомостях.

Водночас, в Акті службового розслідування від 05.10.2022 №28 вказані обставини залишені поза увагою, не спростовані, їм не надано жодної оцінки.

Крім того, посилання в Акті службового розслідування від 05.10.2022 №28 на факт заволодіння позивачем військовим майном та зброєю шляхом шахрайства та зловживання службовим становищем не доведено належними та допустимими доказами, оскільки такі правопорушення як шахрайство та привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем становлять склад кримінального правопорушення, а відповідно до частини 2 статті 2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Слід звернути увагу, відповідно до ч.5 ст.10 Закону №160-ІХ у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи встановлено, що за фактом викрадення, привласнення чи заволодіння у інший протиправний спосіб зброєю та боєприпасами 5.45 мм АК-74 №5625608 - 1 одиниця; 5,45 мм АК-74 №4485028 - 1 одиниця; 5,45 ММ АК-74 №6280551 - 1 одиниця; 5.45 мм АКС-74 № НОМЕР_10 - 1 одиниця; 7,62 мм ПКМ №РВ 179 - 1 одиниця; 7,62 мм ПКМ №ВА 855 - 1 одиниця; 7,62 мм ПКМ №БН 427 - 1 одиниця; 9 мм ПМ №СО 4045 - 1 одиниця командуванням ВЧ НОМЕР_2 ініційовано кримінальне провадження (т.1 а.с.61-63), за наслідками якого, у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності, відшкодування шкоди здійснюється в порядку, передбаченому ч.5 ст.10 Закону №160-ІХ.

Також слід зазначити, що ні до матеріалів службового розслідування, ні до суду не надано доказів на підтвердження того, що озброєння та інше військове майно, описане у Акті службового розслідування від 05.10.2022 №28, було передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування, або для іншої мети позивачу.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, у відповідності до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні Суду від 06.12.1988р. у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», принцип презумпції невинуватості полягає в тому, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається виключно на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. При цьому, принцип презумпції невинуватості є обов`язковим не лише для органів досудового розслідування чи судів, а й для будь-яких інших суб`єктів владних повноважень. Поширюється він не лише на прийняття такими суб`єктами певних рішень, а й на публічні висловлювання певних посадових осіб. Зокрема, у рішенні від 10.02.1995р. у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», де заявник скаржився на порушення презумпції невинуватості міністром внутрішніх справ, який зробив публічну заяву з твердженням про винуватість заявника. У даному рішенні, Суд вказує на те, що заява про винуватість, з однієї сторони, спонукала громадськість повірити в неї, а з іншої випереджало оцінку фактів справи компетентними суддями. Таким чином, порушення п.2 ст.6 мало місце. Отже, сфера застосування принципу презумпції невинуватості є ширшою. Він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави, відтак жодна посадова особа не може навіть називати людину винуватою, підміняючи таким чином «доведення вини відповідно до закону», та перебираючи на себе функцію суду.

За таких обставин, вина позивача в завданні матеріальної шкоди та причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача та завданою шкодою, є недоведеними, оскільки не підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами.

За наведеного, спірний наказ від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування» є протиправним в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності за втрату озброєння та іншого військового майна, а також стягнення з нього суми завданої шкоди 3 727 761 гривні (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят одну гривну 10 копійок) щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення, у зв`язку з чим спірний наказ в цій частині підлягає скасуванню.

Водночас, відсутні підстави для скасування наказу від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування» в іншій частині (щодо встановлення в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, надання розпоряджень помічнику командира бригади з фінансово-економічної роботи в частині обліку нестач, надання розпоряджень командиру роти контрдиверсійної боротьби щодо організаціїї належного обліку озброєння, боєприпасів та іншого військового майна), яка не стосується спірних правовідносин та не охоплюється предметом доказування у даній справі.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача повернути ОСОБА_1 утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків згідно наказів від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків» та від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування», оскільки до матеріалів справи не надано доказів фактичного утримання з грошового забезпечення позивача коштів на виконання спірних наказів.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 14 Закону №160-ІХ у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Отже, скасування наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідьності має наслідком повернення йому коштів, стягнутих на підставі такого наказу, в силу вимог закону, що не вимагає окремого судового втручання. При цьому, обов`язок командира видати відповідний наказ виникає лише після скасування наказу про притягнення до матеріальної відповідьності, отже заявлені позовні вимоги в цій частині є безпідставними та передчасними.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі інші аргументи, викладені у заявах по суті справи, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», інших судових витрат не заявив, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2022 №385 «Про притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_3 за шкоду, завдану неналежним виконанням службових обов`язків».

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 05.10.2022 №219 «Про результати службового розслідування» щодо притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності за втрату озброєння та іншого військового майна, стягнення зі старшого лейтенанта ОСОБА_1 суми завданої шкоди 3 727 761 гривні (три мільйони сімсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят одну гривню) 10 копійок щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20 відсотків його місячного грошового забезпечення.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 27.07.2023.

Суддя М.О. Семененко