Справа № 260/5263/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/5263/22 пров. № А/857/4751/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Чекмана Микити Петровича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року, ухвалене суддею Дору Ю.Ю. у м. Ужгороді Закарпатської області у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 260/5263/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

-визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч 2142) Є. Малика №470-00 від 08 липня 2022 року про не виплату додаткової винагороди інспектору прикордонної служби вищої категорії - начальнику 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) молодшому сержанту ОСОБА_1 у розмірі 30 000 грн за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 на підставі відмови виконання бойового наказу;

-визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття наказу про виплату додаткової винагороди у відповідності до приписів Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, а саме за безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період 23.05.2022 по 02.07.2022;

-зобов`язати прийняти наказ про виплату додаткової винагороди у відповідності до приписів постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168;

-зобов`язати провести нарахування та виплату додаткової винагороди, визначеної постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, у розмірі 106 666, 67 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 січня 2023 року до участі в адміністративній справі залучено військову частину НОМЕР_2 в якості співвідповідача.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача адвокат Чекман Микита Петрович оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із висновками службового розслідування та прийняття судом рішення на підставі доказів, які, на переконання скаржника, не є достатніми та належними документами в підтвердження невиконання ОСОБА_1 бойового наказу, відмова виконання якого слугувала підставою для невиплати позивачу додаткової винагороди відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №164-АГ.

Зазначає, що у зв`язку із безпосередньою участю позивача у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 23.05.2022 по 02.07.2022 року позивач набув право на виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за участь у таких діях та заходах, передбачену п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, суд апеляційної інстанції в приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) молодший сержант ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 (далі - начальника загону) від 15.05.2022 №131-ВВ «Про особовий склад» вибув у службове відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_2 ).

З рапорту підполковника ОСОБА_3 (вх. 2681 від 23.06.2022) стало відомо, що 22.06.2022 при постановці бойового наказу на висунення на позиції в АДРЕСА_1 батальону 57 окремої механізованої бригади Збройних сил України військовослужбовці зведеного загону відмовились від виконання бойового наказу з метою відсічі збройної агресій російської федерації на території України з завданням виставлення постів спостереження та ведення оборонних дій на визначених позиціях у разі нападу противника.

За результатами проведеного службового розслідування складений висновок службового розслідування по факту відмови 22.06.2022 від виконання бойового наказу, в якому комісія встановила, що факт відмови 22.06.2022 від виконання бойового наказу знайшов своє підтвердження.

Відповідно до Витягу з додатку 1 до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07 червня 2022 року №390-ОС «Щодо виплати військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону додаткової винагороди» ОСОБА_1 за період з 09.05.22 по 31.05.22 у розмірі 22580, 60 грн.

Згідно Витягу з додатку 2 до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 07 червня 2022 року №390-ОС «Щодо виплати військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону, які брали участь у бойових діях або заходах» ОСОБА_1 за період з 22.05.22 по 31.05.22 - у розмірі 22 258, 06 грн.

Згідно витягу з Наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08 липня 2022 року №470- ОС та Витягу з додатку 4 до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08 липня 2022 року №470-СЮ прийнято рішення не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону за червень, а саме ОСОБА_1 на підставі відмови виконувати бойовий наказ.

Відповідно до Витягу з додатку 1 до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 03 серпня 2022 року №536-ОС «Щодо виплати військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону додаткової винагороди» ОСОБА_1 за період з 01.07.22 по 31.07.22 виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до Витягу з додатку 1 до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 03 вересня 2022 року №621-ОС «Щодо виплати військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону додаткової винагороди» ОСОБА_1 за період з 01.08.2022 по 31.08.2022 виплачено додаткову винагороду у розмірі 30 000, 00 грн.

Також, адвокатом позивача було направлено адвокатський запит від 04.10.2022 на адресу НОМЕР_3 Прикордонного загону з проханням надати інформацію щодо того, в чому висловлювалась відмова військовослужбовця ОСОБА_1 виконувати бойовий наказ 22.06.2022. За яких обставин була відмова військовослужбовця ОСОБА_1 від виконання бойового наказу 22.06.2022. У чому полягав бойовий наказ, виданий військовослужбовцеві ОСОБА_1 та з проханням надати копію телеграми З ПРИКЗ від 05.07.2022 ЖГ/32-1180-22 «Про надання інформації», що стала причиною невиплати додаткової винагороди військовослужбовцеві ОСОБА_1 .

У відповіді від 17.10.2022 «Про надання інформації» було зазначено, що інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) молодший сержант ОСОБА_1 , відповідно до вимог наказу НОМЕР_3 прикордонного загону від 15.05.2022 № 131-ВВ «Про особовий склад» та наказу НОМЕР_3 прикордонного загону від 04.07.2022 № 178-ВВ «Про особовий склад», з 22.05.2022 по 03.07.2022 перебував у відрядженні на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_4 . Також були долучені витяг з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 15.05.2022 №131-ВВ та витяг з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 04.07.2022 №178-ВВ.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття наказів на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, передбаченої п.1 Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 23.05.2022 по 02.07.2022 та наказ в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) Є. Малика №470-00 від 08 липня 2022 року про не виплату додаткової винагороди інспектору прикордонної служби вищої категорії - начальнику 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) молодшому сержанту ОСОБА_1 у розмірі 30 000 грн за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 протиправними, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн. Склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій визначаються наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надаються останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1). При цьому, у разі якщо військовослужбовець відмовився виконувати бойові накази, такий військовослужбовець до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди не включається за місяць, у якому здійснено таке порушення (п.9 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168»).

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції Українита частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

У Рішенні від 06.04.2022 № 1-р(II)/2022 Конституційний Суд України вказав, що «частину п`яту статті 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки" (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); а також, що «з урахуванням вимог частини п`ятої статті 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності (частина друга статті 17 Основного Закону України)».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі -Закон 2011-ХІІ), відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закон 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно із статтею 9 частинами 1-4 Закону України № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова № 168 (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 цієї постанови (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) було установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування, застосовується з 24 лютого 2022 року.

У подальшому 07 липня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», яка набрала чинності 19 липня 2022 року, зокрема доповнено Постанову № 168 пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року за №793 передбачено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Системний аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених постановою № 168, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів починаючи з 24 лютого 2022 року.

На реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ № 164-АГ від 31.03.2022 (а. с. 32-36 том 1).

Згідно із пунктом 1 Наказу № 164-АГ на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби), виплачувати додаткову винагороду (пропорційно із розрахунку на місяць) у розмірі 30000 гривень (з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частинну зв`язку зі звільненням з військової служби), а тим з них, які беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 9 Наказу № 164-АГ передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які, зокрема, відмовились виконувати бойові накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Отже, відмова від виконання бойового наказу є однією з правових підстав для позбавлення військовослужбовця у виплаті додаткової грошової допомоги у повному обсязі за місяць, у якому здійснено таку відмову.

Аналіз змісту вищенаведених правових норм свідчить про те, що військовослужбовцям гарантовано державою належне грошове забезпечення, до складу якого входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. На період воєнного стану Постановою №168 також передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн або 30 000 грн в залежності від того, чи бере військовослужбовець безпосередню участь у бойових діях, виплата якої здійснюється на підставі наказів командирів. Наведений вище перелік підстав для невиплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1-3 ст.90 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновком службового розслідування по факту відмови 22.06.2022 військовослужбовців зведеного загону Західного регіонального управління від виконання бойового наказу щодо висунення на позиції в н.п. Лисичанськ для виконання завдань у складі НОМЕР_4 батальйону НОМЕР_5 окремої мотопіхотної бригади Збройних Сил України (а.с. 153-156), підтверджується факт відмови 22.06.2022 молодшим сержантом ОСОБА_5 від виконання бойового наказу, який поставлений підполковником ОСОБА_6 на висунення на позиції в н.п. Личисанськ.

Слід зазначити, що позивач відмовився від надання пояснень по факту відмови виконання бойового наказу 22.06.2022, що підтверджується відповідним актом (а.с 156,зворот-157).

Вказаний висновок затверджений наказом від 29.06.2022 № 1611-АГ начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є чинним, оскільки доказів його скасування ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не подано.

У подальшому, в.о начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 08 липня 2022 року прийнято наказ № 470-ос, яким зокрема встановлено відповідно до постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ не виплачувати ОСОБА_1 додаткову винагороду у зв`язку з відмовою виконувати бойовий наказ (а. с. 23, 24).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач відмовився виконувати бойовий наказ відповідач правомірно позбавив його додаткової винагороди за червень 2022 року відповідно до постанови № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу № 470-ОС від 08 липня 2022 року в частині не виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 на підставі відмови виконання бойового наказу.

Прийняття відповідачем рішення про невиплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 за червень 2022 року у зв`язку з невиконанням бойового наказу не є застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення за наслідками проведеного службового розслідування.

Прийняття відповідного рішення мало місце на виконання п.9 наказу №164, а висновок службового розслідування слугував в якості доказу (фіксації) невиконання військовослужбовцем бойового наказу.

Обмеження виплати додаткової винагороди за своєю правовою природою не є видом юридичної відповідальності, у тому числі адміністративної або дисциплінарної, як помилково вважає скаржник.

Щодо доводів позивача про те, що він набув право на виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн оскільки положення п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 передбачають виплату додаткової грошової винагороди у збільшеному розмірі також за участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів суд апеляційної інстанції зазначає, що зідно пункту 1 Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешалону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураженням противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів уразі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Оскільки матеріали справи не містять доказів в підтвердження кількості днів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а надані позивачем на розгляд суду докази не можуть вважатися належними і допустимими доказами для визнання протиправною бездіяльності щодо виплати додаткової грошової винагороди у заявленому розмірі, так як не є такими документами в розумінні наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31 березня 2022 року № 164-АГ, які надають право позивачу на виплату спірної додаткової грошової винагороди 100000 грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст.139 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чекмана Микити Петровича залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі № 260/5263/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний