Справа № 210/2010/23
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2023 року м. Дніпросправа № 210/2010/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні в м. Дніпрі апеляційну

скаргу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року (головуючий суддя Чайкіна О.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі Відповідач), в якому просив суд:

- скасувати постанову серії ДПО18 №770489 від 05 квітня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки в оскаржуваній постанові не міститься відомостей про долучення до останньої доказів того, що Позивач є посадовою особою, до компетенції якої належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг та вулиць. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року у справі №210/2010/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі - задоволено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції не враховано, що дія (бездіяльність) передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП є правопорушенням із формальним складом, де достатньо лише дії (бездіяльності) Позивача, тобто не вжиття заходів спрямованих на ліквідацію вже утворених недоліків в утриманні та експлуатації ділянки, не відповідності вимогам ДСТУ 3587-97, незалежно від того чи настали певні наслідки. Відповідач вважає, що суд першої інстанції також не надав належної оцінки положенням ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», відповідно до яких посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

Клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.04.2023 відносно Позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №770489, якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 гривень (а.с. 11).

В обґрунтування спірної постанови вказано те, що 05.04.2023 проведено обстеження залізничного переїзду №63 по вул. Домобудівна та встановлено, що ОСОБА_1 будучи посадовою особою начальником дільниці ЗУЗ ПАТ «Арселор Мітал Кривий Ріг», порушив правила, норми та стандарти ЦП 0174 п.3.1.5, 3,1.8 ДСТУ 3587 -2022 п.5.8, а саме: колія копрова 2 станції Південна, зовнішня плита настилу завищена відносно головки рельси на 5 см., ширина жолоба 120 м , колія прокатна 1 копрова 2 завищення зовнішньої плити настилу на 3 см., ширина жолоба 120 м. чим порушив п. 1.5 ПДР України.

До вказаної постанови додані акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, схема до акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, фотознімки та посадова інструкція начальника ділянки поточного утримання колії цеху ремонту колії (а.с. 34-39).

Правомірність винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 05.04.2023 є предметом судового розгляду в даній справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач не встановив, чи було відомо Позивачу в силу його службових обов`язків про зазначене у постанові пошкодження проїзної частини дороги та чи порушив він, виходячи з цього, терміни усунення цих недоліків. Також, Відповідач не встановив, що Позивачем були допущені дії або бездіяльність щодо усунення недоліків. В даному випадку відсутня подія адміністративного правопорушення, а сам по собі факт наявності пошкодження проїзної частини не є адміністративним правопорушенням та не доводить вину Позивача у невжитті своєчасних заходів щодо належного експлуатаційного стану цієї ділянки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

До компетенції органів Національної поліції відповідно до ст.222 КУпАП, зокрема, віднесено розгляд справи за ч. 1 ст.140 КУпАП.

Згідно із п. 1.5 Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, зокрема, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані:

забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху;

впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 1 зазначеної постанови єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів.

Відповідно до п. 2 постанови ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями (п. 11 Постанови).

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху станом на 01.12.2022 встановлені ДСТУ 3587-2022.

Вимогами п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97 визначено, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці 1, яка міститься у цьому ж пункті.

Положеннями п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 визначено, що гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І - III категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп. У разі перевищення зазначених розмірів окремих осідань, ям, вибоїн, напливів терміни їх ліквідації не повинні перевищувати зазначені в таблиці 1.

Частиною 1 статті 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху -

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З матеріалів справи встановлено, що інспектором патрульної поліції 05.04.2023 проведено обстеження залізничного переїзду №63 по вул. Домобудівна та виявлено, що гр. ОСОБА_1 будучи посадовою особою начальником дільниці ЗУЗ ПАТ «Арселор Мітал Кривий Ріг» відповідальною за тримання залізничного переїзду №63 по вул. Домобудівників, порушив правила, норми та стандарти ЦП 0174 п.3.1.5, 3,1.8 ДСТУ 3587 -2022 п.5.8.

Із посадової інструкції начальника ділянки поточного утримання колії цеху ремонту колії встановлено, що останній несе функції з організації та утримання залізничного шляху, стрілочних переводів, залізничних переїздів та споруд, що забезпечують безперебійну та безаварійну роботу залізничного транспорту, і так само і обов`язки по забезпеченню своєчасного утримання та виконання планових і позапланових оглядів та ремонтних робіт залізничних колій, стрілочних перекладів.

Крім того, у посадовій інструкції Позивача (п. 5.1, 5.2, 5.3) передбачено, що останній несе відповідальність за: нездійснення контролю за утриманням залізничного шляху, стрілочних переводів, залізничних переїздів та споруд, що забезпечують безперебійну та безаварійну роботу залізничного транспорту; не організацію підготовки та проведення робіт по своєчасному виконанню планових завдань по капітальним, середнім та поточним ремонтам залізничних шляхів та стрілочних переводів; неналежний контроль за виконанням технічних умов ремонту залізничних шляхів та стрілочних переводів на ділянці.

У фабулі спірної постанови зазначені характеристики ям та вибоїн, до якої категорії та групи віднесені ділянки дороги на яких виявлено ямковість та вибоїни, що свідчить про те, що у постанові серії ДПО18 № 770489 винесеній 05.04.2023 вказані всі необхідні відомості, а ОСОБА_1 як начальник дільниці ЗУЗ ПАТ «Арселор Мітал Кривий Ріг», виходячи з його посадової інструкції є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Водночас суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на відсутність з`ясування з боку Відповідача питання чи було відомо Позивачу в силу його службових обов`язків про зазначене у постанові пошкодження проїзної частини дороги, з огляду на те, що судом першої інстанції не враховано, що посадова інструкція Позивача фактично покладає на нього обов`язок бути обізнаним про стан спірної ділянки дороги, який має реалізовуватись шляхом здійснення планових і позапланових оглядів та ремонтних робіт.

Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наявність у положеннях п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 посилання на встановлення граничних термінів для ліквідації пошкоджень покриття, не свідчить про наявність підстав для звільнення Позивача від відповідальності за допущення порушень п. 3.1.5, п. 3.1.8 ДСТУ 3587-97, яка передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки Відповідачем надано належні та допустимі докази на підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про правомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 статті 140 КУпАП.

Щодо доводів Позивача про порушення Відповідачем процедури прийняття оскаржуваної постанови у зв`язку з винесенням такої постанови у скороченому провадженні без складання протоколу, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

З аналізу наведеного слідує, що розгляд органами Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 140 КУпАП, має відбуватись у скороченому провадженні без складання відповідного протоколу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року у справі №210/2010/23 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов