Справа № 160/11180/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 24.02.2023 року з урахуванням висновків суду про зарахування до загального страхового стажу періоду її роботи згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , дата заповнення 16.04.1981 року, а саме: з 16.04.1981 року по 29.04.1985 року, з 09.07.1985 року по 10.07.1986 року, з 15.09.1986 року по 31.12.1997 року та періоду навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 , який виданий 27.02.1981 року Бакинським фінансово-кредитним технікумом Мінвузу Азербайджанської PCP.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
05.07.2023 року до суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що при опрацюванні наданих позивачем документів по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії за віком, пенсійним органом розраховано стаж, який склав 19 років 2 місяці 3 дні. За доданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано: період роботи згідно із наданою трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки відсутній документ, який підтверджує зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (на титульній сторінці трудової книжки наявний запис про зміну прізвища із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників). Також період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 з 01.09.1977 р. по 18.02.1981 р., оскільки відсутній документ, який підтверджує зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Таким чином, враховуючи вищенаведені факти та норми чинного законодавства відповідач-1 вважає, що в діях Головного управління ПФУ в Чернівецькій області не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, розрахунок її стажу проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком - не менше 30 років.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідачів, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 24.02.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за віком.
Вказаним рішенням встановлено, що страховий стаж позивача становить 19 років 02 місяці 03 дні. За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано:
- період роботи згідно із наданою трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки відсутній документ, який підтверджує зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (на титульній сторінці трудової книжки наявний запис про зміну прізвища із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників);
- період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 з 01.09.1977 р. по 18.02.1981 р., оскільки відсутній документ, який підтверджує зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Згідно із частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Положеннями пункту 4.1 Порядку №22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати (п.4.7 Порядку №22-1).
Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії (п.4.10 Порядку №22-1).
Згідно із ст.62 Закону №1788-XII та ч.1 ст.48 КЗпП України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження, мала дівоче прізвище ОСОБА_4 .
Диплом серії НОМЕР_2 про закінчення повного курсу Бакинського планово-економічного технікуму Мінвуза Азербайджанського РСР позивачу виданий на дівоче прізвище - ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , шлюб між громадянином ОСОБА_5 і громадянкою ОСОБА_6 розірвано, про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбу 1994 року зроблено запис №830. Прізвище після розірвання шлюбу - ОСОБА_3 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали шлюб 01.09.2018 року та присвоєне прізвище позивачу - ОСОБА_8 .
Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 16.04.1981 року оформлена на прізвище ОСОБА_4 . На першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки наявні записи, що засвідчені печаткою та підписом уповноваженого працівника:
1. прізвище ОСОБА_2 змінено на ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про шлюб;
2. прізвище ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про шлюб.
В матеріалах справи також наявні звернення позивача до Відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерства юстиції України та до Міністерства науки та освіти Азербайджанської Республіки.
Листом від 06.04.2023 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило, що оскільки реєстрація шлюбу проведена органом реєстрації актів громадянського стаду Азербайджанської Республіки, для витребування документів про шлюб їй необхідно звернутися з відповідною анкетою про витребування документів про державну реєстрацію актів цивільного стану та подальшого направлення до Азербайджанської Республіки.
В свою чергу відповідачем-1 не враховано період трудової діяльності позивача, оскільки відсутній документ, який підтверджує зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 (на титульній сторінці трудової книжки наявний запис про зміну прізвища із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).
Так, під час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 р. №162.
Відповідно до п.1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
В силу п.2.1 Інструкції №162 заповнення трудових книжок і вкладишів до них проводиться мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, біля яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.
Згідно із п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
Пунктам 2.12 визначено, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.
Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 року №412, не застосовується.
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Суд критично оцінює підставу для відмови у зарахуванні спірних періодів, оскільки вказаній Інструкції, у випадку порушення порядку ведення трудової книжки, не передбачають настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена.
Крім того, відповідно до п.4 постанови КМУ "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення.
Отже, позивач не має нести відповідальність та не може бути фактично позбавлений пенсійного забезпечення, оскільки чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, та не може впливати на його особисті права.
Крім того, відповідачем-1 не враховано період навчання позивача відповідно до диплому серії НОМЕР_2 у період з 01.09.1977 р. по 18.02.1981 р., оскільки відсутній документ, який підтверджує зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .
Так, як вже було зазначено вище, позивач мала дівоче прізвище ОСОБА_4 . Трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 від 16.04.1981 року має відповідні відмітки про зміну прізвища, зокрема, про зміну прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Відповідно до наданого свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , шлюб між громадянином ОСОБА_5 і громадянкою ОСОБА_6 розірвано 14.10.1994 року. Також на підтвердження того, що позивач мала прізвище ОСОБА_3 нею надано свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, суд вважає позивачем надано достатньо підтверджуючих документів для зарахуванням періоду навчання до її страхового стажу.
Разом з тим, у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду має всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати ОСОБА_1 надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з нею роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 24.02.2023 року, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд зазначає, що пунктом 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
З огляду на приписи розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління ПФУ в Чернівецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. В свою чергу Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснило лише направлення позивачу рішення про відмову у призначенні пенсії, яке прийняте відповідачем-1.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління ПФУ в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 24.02.2023 року зарахувавши до загального страхового стажу період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 , періоди роботи з 16.04.1981 року по 29.04.1985 року, з 09.07.1985 року по 10.07.1986 року, з 15.09.1986 року по 31.12.1997 року, та з урахуванням висновків суду.
Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки зазначеним управлінням не вчинялось будь-яких дій та не приймалось будь-яких рішень пов`язаних з розглядом заяви позивача, а отже її права відповідачем-2 не порушені.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 536,80 грн. (1 073,60 грн. : 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Позовну заяву - задовольнити частково.
Зобов`язати повторно Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 24.02.2023 року зарахувавши до загального страхового стажу період навчання згідно із дипломом серії НОМЕР_2 , періоди роботи з 16.04.1981 року по 29.04.1985 року, з 09.07.1985 року по 10.07.1986 року, з 15.09.1986 року по 31.12.1997 року, та з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма