Справа № 240/5136/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/5136/23

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6649-13 від 09 грудня 2021 року Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області.

Обґрунтовуючи позов вказав на протиправність оскаржуваної вимоги про сплату боргу, у зв`язку із її винесенням у період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за наявності яких був позбавлений можливості сплачувати єдиний податок фізичної особи - підприємця та єдиний соціальний внесок за період з 20.07.2014 по 04.03.2020. Зауважує, що недоїмка, яка виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де відповідно до Указу Президента України проводилася антитерористична операція, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. При цьому наголошує, що відповідальність, штрафні та фінансові санкції у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції до платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на окупованих територіях не застосовуються. Просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану вимогу.

Ухвалою суду від 21.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрите провадження в даній адміністративній справ за правилами спрощеного позовного провадження.

06.04.2024 від представниці Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі - відповідач) до суду надійшов відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснила, що платники єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території визначених переліком населених пунктів, де проводилась АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, на період АТО, звільняються від своїх обов`язків щодо своєчасного та у повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, подання звітності. Наголошує, що Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов`язків визначених ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а надає можливість платникам єдиного внеску на період проведення АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та у повному обсязі. У той час, умовою такого тимчасового звільнення (відстрочення) є заява у довільній формі, яка подається до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем тимчасового проживання, не пізніше 30 календарних днів, наступних за днем закінчення АТО та сертифікат Торгово-промислової палати України. З огляду на що, на думку представника відповідача, обов`язки щодо сплати єдиного внеску мають бути виконані у повному обсязі платниками єдиного внеску після закінчення АТО.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду № 01-36-В від 12.06.2023 (у період з 03.07.2023 до 21.07.2023), суддя Єфіменко О.В. перебувала у щорічній відпустці, тому розгляд даної справи судом відкладався.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 01.01.2012 зареєстрований, як фізична особа - підприємець та до 02.03.2020 перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області, а з 03.03.2020 взятий на облік відповідачем.

Позивач у період з 01.01.2012 до 31.10.2016 перебував на спрощеній формі оподаткування, а у період з 01.01.2017 до 02.12.2020 на загальній системі оподаткування.

Згідно з повідомленням начальника Луганської обласної військової адміністрації №54-Б 00029-05-0308 від 09.02.2023 початком тимчасової окупації Ровеньківського району Луганської області визначено 07.04.2014.

Як пояснює ОСОБА_1 , у зв`язку із російською агресією в квітні 2014 року припинив свою підприємницьку діяльність та не отримував від такої дохід, однак продовжував проживати на окупованій території доглядаючи свою матір.

За вищевказаних обставин, як зазначає позивач, у період з 20 липня 2014 року до 04 березня 2020 року був позбавлений можливості сплачувати єдиний соціальний внесок

Після виїзду з м.Ровеньки в м.Житомир, 02.02.2020 за заявою позивача, державним реєстратором внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення підприємницької діяльності позивача, але не знято позивача з обліку в органах податкової служби.

Відповідно до довідки відповідача № 1826-9 від 19.02.2020 позивача взято на облік, як внутрішньо переміщену особу.

27.10.2020 позивач отримав лист відповідача, яким роз`яснено щодо його заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 40 085,85 грн та сплаті єдиного внеску з фізичних осіб у сумі 3419,30 грн.

01.09.2021 позивач звернувся до Головного управління ДПС у Житомирській області із заявою щодо списання його заборгованості за період з 20.07.2015 по 03.03.2020 у зв`язку із форс-мажорними обставинами.

За результатами розгляду якої, борг у сумі 3419,30 грн по сплаті єдиного податку з фізичних осіб позивачу списано, у той час податковий борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 40 085,85 грн залишився незмінним, контролюючим органаном не списаний.

Відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» станом на 01.01.2020 у позивача була наявна заборгованість на загальну суму 42 161,15 грн, в тому числі заборгованості у розмірі 37 331,67 грн, яка передана від Головного управління ДПС у Луганській області та єдиного внеску, нарахованого централізовано за жовтень-грудень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 20.01.2020 (заборгованість становила 40 085,85 грн).

Враховуючи зміни внесені рядом Законів України до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині звільнення від нарахувань, обчислення та сплати єдиного внеску за березень-травень 2020 року позивачу централізовано нараховано єдиного внеску:

- за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн по терміну сплати 21.04.2020, який частково самостійно сплачено відповідно до платіжного доручення №@2PL940748 від 13.07.2020 на суму 1040,00 грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI, далі - Закон № 2464-VI (заборгованість становить 41 123,97 грн);

- за червень 2020 року на суму 1039,06 грн по терміну сплати 20.07.2020 (заборгованість становить 42163,03 грн), який було частково самостійно сплачено відповідно до платіжного доручення №@2PLl60878 від 16.10.2020 на суму 3120,00 грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 (заборгованість становить 39 043,03 грн);

- за липень-вересень 2020 року на суму 3178,12 грн по терміну сплати 19.10.2020 (заборгованість становить 42221,15 грн), який було частково самостійно сплачено відповідно до платіжного доручення №@2PL513483 від 28.12.2020 на суму 3360,00 грн та зараховано у порядку календарної черговості їх виникнення відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464 (заборгованість становить 38 861,15 грн);

- 03.11.2021 нараховано платником самостійно за жовтень грудень 2020 року на суму 3300,00 грн відповідно до поданого Звіту щодо сум нарахованого (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 03.11.2021 за №47107612 (заборгованість становить 42 161,15 грн).

На підставі наявної у позивача заборгованості зі сплати єдиного внеску, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу №Ф-6649/13 від 09.12.2021, загальна сума якої складала 42 161,15 грн.

Позивач не погоджується із винесеною контролюючим органом вимогою про сплату боргу, вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, на його думку, податкова заборгованість підлягає списанню у зв`язку із форс-мажорними обставинами наявними у період з 20.07.2015 по 03.03.2020, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Закон № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI).

Пунктом першим частини першої статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що платниками єдиного внеску в тому числі є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) та фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом (ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI).

Пунктами 1-4 частини 1 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (п.8 ч.1 ст.9 Закону № 2464-VI).

Положеннями п.п.1-4 ч. 1 ст. 25 Закону № 2464-VI передбачено, що рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII ), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII , де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Статтею 1 Закону № 1669-VII визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Закон №1669-VІІ прийнято з метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Як свідчать матеріали справи позивач до набуття статусу внутрішньо переміщеної особи проживав (був зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 з 07.04.2014 тимчасово окупований. На підтвердження вказаного в матеріалах справи міститься лист Луганської обласної державної адміністрації (Луганської обласної військової адміністрації) №54-Б00029-05-0308 від 09.02.2023.

У той час, проаналізувавши викладені норми, суд дійшов висновку, що платникам єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася АТО надано можливість у період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану не виконувати встановлені частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI обов`язки щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

Як свідчать матеріали справи, звітність з єдиного внеску, зокрема Додаток 5 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нараховано єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністрів фінансів України від 14.04.2015 №435 із змінами і доповненнями, за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки станом на 29.03.2023 до ГУ ДПС від позивача не надходила.

Суми єдиного внеску своєчасно не нараховані та/або не сплачені у строки значаться, як недоїмка (п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI).

За матеріалами справи, позивач має заборгованість у розмірі 42 161,15 грн недоїмки.

Відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему, оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» станом на 01.01.2018 обліковувалась заборгованість на загальну суму 10792,41 грн, яка була частково сплачена позивачем відповідно до платіжних доручень №@2PL.940748 від 13.07.2020 на суму 1040,00 грн, №@2PL160878 від 16.10.2020 на суму 3120,00 грн, №@2PL513483 від 28.12.2020 на суму 3360,00 грн та зараховано у порядку календарної черговості її виникнення відповідно до ч.6 ст.25 Закону №2464-VI. Залишок боргу склав 3272,41 грн.

Крім того, по інтегрованій картці платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 обліковується заборгованість, яка виникла за рахунок нарахувань:

- за 2017 рік нараховано розрахункову суму єдиного внеску на загальну суму 8448,00 грн, по терміну сплати до 09.02.2018;

- за січень - березень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.04.2018;

- за квітень - червень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.07.2018;

- за липень - вересень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 19.10.2018;

- за жовтень - грудень 2018 року на суму 2457,18 грн по терміну сплати 21.01.2019;

- за січень - березень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 19.04.2019;

- за квітень - червень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 19.07.2019;

- за липень - вересень 2019-року на суму 2754,18 грн по терміну сплати 21.10.2019;

- за жовтень - грудень 2019 року на суму 2754,18 грн по терміну-сплати 21.10.2020.

Враховуючи зміни до Закону №2464, внесені Законами України від 17.03.2020 №533-ІХ «Про внесення змін, до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та від 13.05.2020 №591-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», в частині звільнення від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за березень, квітень травень 2020 року фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, позивачу централізовано нараховано єдиного внеску:

- за січень - лютий 2020 року на суму 2078,12 грн по терміну сплати 21.04.2020;

- за червень 2020 року на суму 1039,06 грн по терміну сплати 20.07.2020;

- за липень-вересень 2020 року на суму 3178, 12 грн по терміну сплати 19.10.2020.

У ході судового розгляду встановлено, що позивач до 02.03.2020 перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області, тобто знаходився на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція (м.Ровеньки, Луганська область).

Проаналізувавши викладені норми, суд вказує, що достатньою підставою, для звільнення від відповідальності за невиконання вимог щодо вчасності нарахування та сплати єдиного внеску є встановлення факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за невиконання вимог щодо вчасності нарахування та сплати єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція, а в даному випадку до 02.03.2020 (до моменту зняття з обліку у Головному управлінні ДПС у Луганській області).

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція, тому згідно із положеннями Закону №1669-VII не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-VI в частині несвоєчасного або не в повному обсязі нарахування обчислення і сплачування єдиного внеску.

Вказаний висновок висловлений Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду під час розгляду зразкової справи - рішення від 30.03.2018 постановлено у справі №812/292/18.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заходи по стягненню недоїмки (в даному випадку направлення вимоги), яка виникла у позивача як платника єдиного внеску, який перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у Законі №1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України №405/2014, можуть вживатись контролюючим органом, після закінчення АТО.

Крім цього, сертифікатом (висновком) Торгово-промислової палати України № 3100-20-2005 від 18.12.2020 підтверджено настання у позивача форс-мажорних обставин, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів, з 20.07.2015 (дата настання) по 04.03.2020 (дата закінчення).

Тобто саме у період з 20.07.2015 до 04.03.2020 нараховані контролюючим органом зобов`язання позивачу підлягають списанню у зв`язку із форс-мажорними обставинами.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, суд вважає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для формування та направлення позивачу спірної вимоги за період з 20.07.2015 до 04.03.2020, оскільки позивач у вказаний період за законом був звільнений від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464.

Як вже зазначалося, за заявою позивача державним реєстратором 02.12.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру щодо припинення його підприємницької діяльності.

При цьому, як вже зазначалося податкова заборгованість частково сплачена позивачем, однак зарахована у порядку календарної черговості її виникнення відповідно до ч.6 ст.25 Закону №2464-VI.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягаю задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до положення статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир,10003. ЄДРПОУ ВП: 44096781) про визнання протиправною та скасування вимоги, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6649-13 від 09 грудня 2021 року Головного управління ДПС у Житомирській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 25 липня 2023 р.