Справа № 620/3685/23
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року Чернігів Справа № 620/3685/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 наступних періодів його стажу роботи:

- з 11.04.2000 по 07.06.2000 у Городянській філії приватної виробничої торгівельної фірми «Вектор-Південь»;

- з 16.06.2010 по 17.05.2011 у філії Будівельне управління № 61 Ордена Трудового Червоного Прапора ВАТ «Гомельпромбуд»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи:

- з 11.04.2000 по 07.06.2000 у Городянській філії приватної виробничої торгівельної фірми «Вектор-Південь»;

- з 16.06.2010 по 17.05.2011 у філії Будівельне управління № 61 Ордена Трудового Червоного Прапора ВАТ «Гомельпромбуд».

Позов мотивовано тим, що інформація щодо спірного періоду роботи, зазначена в трудовій книжці, усі записи виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи, займану посаду та печатку підприємства. Вважає, дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.

Ухвалою суду від 11.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області протягом встановленого судом строку подав відзив на позов, в якому наголосив, що у відповідача були відсутні підстави для врахування періоду роботи з 11.04.2000 по 07.06.2000 у Городянській філії приватної виробничої торгівельної фірми «Вектор-Південь» до страхового стажу. Зазначає, що при дослідженні трудової книжки були встановлені, що запис №24 у колонці «На підставі чого внесено запис» не містить номера наказу про прийняття на роботу. Вказує, що правові підстави для врахування періоду роботи позивача з 16.06.2010 по 17.05.2011 у філії Будівельне управління № 61 Ордена Трудового Червоного Прапора ВАТ «Гомельпромбуд», у Головного управління відсутні, через відсутність інформації від відповідного органу праці, зайнятості та соціального захисту Республіки Білорусь про сплату до нього страхових внесків.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом встановленого судом строку подав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно наданих до заяви документів (трудова книжка, військовий квиток, довідки про військову службу, довідки про стаж, диплом), загальний страховий стаж складає 23 роки. До страхового стажу не враховано періоди роботи з 19.11.1991 по 09.06.1992, оскільки відсутній наказ на звільнення з роботи, з 11.04.2000 по 07.06.2000 - відсутній номер наказу про прийняття на роботу. Отже, для призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до його заяви від 07.12.2023 відсутні підстави. В задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

07.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області з заявою про призначення дострокової пенсії за віком.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності та винесено рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві № 06 від 13.12.2022, яким позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років) (а.с.11).

Представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із запитом щодо пенсійного забезпечення позивача, листом від 06.01.2023 №2500-0202-8/1563 повідомлено, що періоди роботи ОСОБА_1 з 16.06.2010 по 17.05.2011 у філії Будівельне управління №61 Ордена Трудового Червоного Прапора ВАТ «Гомельпромбуд» не зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні відомості про сплату (нарахування) страхових внесків (а.с.12).

Згідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 (а.с.7-10) позивач працював:

з 11.04.2000 по 07.06.2000 у Городянській філії приватної виробничої торгівельної фірми «Вектор-Південь»;

з 16.06.2010 по 17.05.2011 у філії Будівельне управління №61 Ордена Трудового Червоного Прапора ВАТ «Гомельпромбуд».

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з ч.1 ст.8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частинами першою, другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З огляду на аналіз зазначених правових норм, суд зауважує, що відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Прийняття на підтвердження стажу роботи інших письмових документів застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від19.06.2020 у справі №359/2076/17, від18.11.2022 у справі №560/3734/22.

Так, у трудовій книжці позивача зазначено всю необхідну інформацію для врахування страхового стажу, трудова книжка містить усі необхідні записи та підтверджує роботу позивача у спірний період.

Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відповідними відомостями.

Крім того, згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Верховним Судом неодноразово формувались висновки щодо питання пов`язаного із наслідками недоліків трудових книжок працівників чи службовців.

В постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 судом касаційної інстанції висловлена позиція, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення періоду роботи про який внесено у трудову книжку до його страхового стажу і на призначення пенсії з його врахуванням.

Неналежне заповнення трудової книжки позивача є формальним недоліком, однак не може бути підставою для покладення на позивача тягаря несприятливих наслідків за дії, що вчинені уповноваженими особами підприємства які виконували обов`язки із ведення трудової книжки.

Втім, жодних зауважень щодо заповнення трудової книжки позивача, відповідачем не висловлено.

За приписами частин 1 та 2 статті 4 Закону України від «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 15.04.2014 №1207-VII (далі Закон №1207-VII), на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до часини другої статті 9 Закону №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною третьою статті 9 Закону №1207-VII встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акта органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

У 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, приклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів; документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян» (так звані «намібійські винятки»).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus V. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016): «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, вважають судді ЄСПЛ, для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Отже, право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку воєнним станом та неможливістю проведення перевірки періодів роботи/навчання, тощо, з підстав розташування підприємств, установ, організацій, закладів тощо на тимчасово окупованій території України).

Неможливість проведення перевірки даних на підприємстві, установі, організації які розташовані на тимчасово окупованій території, не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи, при умові його підтвердження записами в трудовій книжці, та не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист.

Вказані висновки щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23.01.2018 у справі №583/3292/17, від 30.08.2018 у справі № 234/3038/17, від 11.12.2018 у справі № 360/1628/17, від17.07.2019 у справі №302/757/17-а, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 04.03.2020 у справі №235/2008/17, від 08.04.2020 у справі №242/1568/17.

Крім того, Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян у галузі пенсійного забезпечення від 14.12.1995 (набрала чинності для України 11.02.1997) (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Угода) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян Договірних Сторін та членів їх сімей здійснюється по законодавству Договірної Сторони, на території якої вони постійно проживають, якщо цією Угодою не встановлено інше (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Угоди при призначенні пенсій зараховується трудовий (страховий) стаж, в тому числі і той, що дає право для призначення пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, набутий по законодавству будь-якої з Договірних Сторін, в тому числі і до набуття чинності цієї Угоди, а також на території СРСР до 1 січня 1992 року. При цьому обчислення трудового (страхового) стажу проводиться по законодавству Договірної Сторони, яка призначає пенсію.

Право особи на отримання пенсії, як складової частини права на соціальний захист, є її конституційним правом, що гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Таким чином, позивач не може бути позбавлений свого законного права на призначення пенсії через неможливість здійснення відповідачем перевірки достовірності наданої ним довідки, оформленої установою що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України відповідачем не може бути відмовлено у врахуванні спірного періоду роботи, оскільки останній повністю підтверджується записами у трудовій книжці.

З огляду на наведене суд не приймає до уваги також вважає необґрунтованим посилання відповідача на необхідності підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території та запрошенні на комісію з питань підтвердження стажу роботи двох свідків.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись основними засадами адміністративного судочинства, вимогами законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 13.12.2022 №06 про відмову в призначення дострокової пенсії за віком.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.04.2000 по 07.06.2000.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 16.06.2010 по 17.05.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.04.2000 по 07.06.2000 та з 16.06.2010 по 17.05.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву від 07.12.2022 ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії за віком з урахування висновків викладених в рішенні суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-а, м.Чернігів, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул.Бульварно-Кудрянська, 16, м.Київ, 04053, ).

Повний текст рішення суду складено 25 липня 2023 року.

Суддя О.Є. Ткаченко