Справа № 320/25216/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

24 липня 2023 року м. Київ № 320/25216/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянув позовну заяву

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо тривалої невиплати позивачу заборгованості пенсії на загальну суму 78968,43 грн., зокрема за період з 01.01.2018 по 31.07.2021 на загальну суму 69407,95 грн. всупереч рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №826/9098/18 та постановленої в рамках судового контролю за його виконанням ухвали від 02.06.2021, а також компенсації втрати частини доходів в сумі 9560,47 грн. всупереч рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 по справі №640/16784/19;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача невиплачену заборгованість пенсії за період з 01.08.2018 по 31.07.2021 в сумі 78968,43 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не нарахування та невиплаті позивачу компенсації втрати частини його доходів відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості пенсії за період з 27.11.2018 по день здійснення фактичної виплати;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості пенсії за період з 27.11.2018 по день фактичної виплати заборгованості, яка визначається відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 №159, з урахуванням викладених у позовній заяві обставин;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача на відшкодування завданої протиправною бездіяльність моральної шкоди 125000 грн..

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за даним позовом, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про те, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у тривалій невиплаті позивачу заборгованості пенсії на загальну суму 78 968,43 грн., зокрема, за період з 01.01.2018 по 31.07.2021 на загальну суму 69 407,95 грн. (з 01.01.2018 по 26.11.2018 у розмірі 35 143,75 грн. та з 27.11.2018 по 31.07.2021 у розмірі 34 264,2 грн.) всупереч рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі № 826/9098/18 та постановленої в рамках судового контролю за його виконанням ухвали від 02.06.2021, а також компенсації втрати частини доходів в сумі 9 560,47 грн. всупереч рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2021 по справі № 640/16784/19.

Судом встановлено, що предметом розгляду справи №826/9098/18 була незгода позивача щодо з діями відповідача щодо обчислення розміру пенсії виходячи з довідки Фінансово-економічного управління Генерального штабу Збройних Сил України про розмір грошового забезпечення від 08.12.2017 №305/897 .

При цьому предметом позову при розгляді справи №640/16784/19 були вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити виплати суми недоплаченої частини осново розміру пенсії за період з 09.12.2017 по 26.12.2018 на виконання рішення у справі №826/9098/18 з нарахування і виплатою компенсації втрати частини доходу.

В свою чергу, з даної позовної заяви судом вбачається, що предметом даного адміністративного позову, є незгода позивача з невиконанням відповідачем рішень Оружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №826/9098/18 та від 28.04.2021 у справі №640/16784/19, зокрема в частині виплати нарахованої та облікованої в рамках їх виконання заборгованості пенсії на загальну суму 78 968,43 грн., нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходу за весь період затримки виплати даної заборгованості, починаючи з 27.11.2018 по день здійснення фактичної виплати, а також стягнення моральної шкоди.

Вказані обставині зазначені позивачем в обґрунтовуванні позову та є предметом позову, з огляду на ту обставину, що на думку позивача, що протягом майже п`яти років поспіль, починаючи з 27.11.2018 (дата набрання законної сили судовим рішенням №826/9098/18) відповідач протиправно щомісяця позбавляє мене частини моєї власності у вигляді недоплаченої частини нарахованої пенсії, що являється втручанням у моє право на мирне володіння майном.

Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №826/9098/18 та від 28.04.2021 у справі №640/16784/19, що набрало законної сили.

Фактично при розгляді позову суд має дослідити і перевірити порядок виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №826/9098/18 та від 28.04.2021 у справі №640/16784/19.

Разом з тим, позивач у своїй позовній заяві та в своїх позовних вимогах безпосередньо зазначає, що передумовою виникнення даного позову є невиконання та неналежне виконання відповідачем рішень суду.

Частина 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Варто зазначити, що приписами ст. ст. 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-2 ст. 267 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України).

З аналізу норм статей 382-383 Кодексу адміністративного судочинства України, вбачається виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

З огляду на викладене, суд зауважує, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382, 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, проаналізувавши предмет позову у цій справі, суд дійшов висновку, що він фактично спрямований на належне виконання інших судових рішення, зокрема, рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №826/9098/18 та від 28.04.2021 у справі №640/16784/19, якими вже вирішено питання щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії та компенсації втрати частини доходу.

Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту - по суті є способом виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №826/9098/18 та від 28.04.2021 у справі №640/16784/19, а спір у даній справі є тотожним спорам у справах №826/9098/18 та №640/16784/19, виникли між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судових рішень, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вищевказані висновки узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, шляхом відновлення прав позивача на отримання пенсії та компенсації втрати частини доходу без обмеження максимальним розміром у вигляді десяти прожитковим мінімумів за рішеннями суду у справах №826/9098/18 та №640/16784/19, через що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, дані спірні правовідносини виникли на стадії виконання вищевказаного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст. ст. 5, 17, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 320/25216/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Київ про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії .

2. Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Панова Г. В.