Справа № 280/6755/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2023 року м. Дніпросправа № 280/6755/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року (головуючий суддя Сацький Р.В.)

в адміністративній справі №280/6755/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 29.11.2022 до суду Запорізького окружного адміністративного з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком №1 з 10.05.2014 періодів роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000 та з 27.12.2001 по 01.03.2002 в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнарємонт", перейменованного на ДП ЗСУ № 1 ВАГ "Дніпродомнаремонт" за посадою вогнетривника 3,4 розряду по ремонту доменного та металургійного обладнання та печей та період роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ "Запоріжстальбуд-1" на посаді вогнетривника зайнятого на гарячих роботах металургійних агрегатів комбіната "Запоріжсталь";

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000 та з 27.12.2001 по 01.03.2002 в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнаремонт", перейменованного на ДП ЗСУ №1 ВАТ "Дніпродомнаремонт" за посадою вогнетривника 3, 4 розряду по ремонту доменного та металургійного обладнання та печей та період роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ «Запоріжетальбуд-1" на посаді вогнетривника зайнятого на гарячих роботах металургійних агрегатів комбіната «Запоріжсталь» та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати призначення пенсії 10.05.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Зазначає, що під час дослідження матеріалів пенсійної справи стало відомо, що відповідачем протиправно не було враховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи позивача з 12.10.1999 по 26.12.2001 та 27.12.2001 по 01.03.2002 на Запорізькому спеціалізованому управлінні № 1 тресту «Дніпродомнаремонт» та період роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ "Запоріжстальбуд-1". Позивач вважає протиправним виключення зазначених періодів з пільгового стажу, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком № 1 з дня призначення пенсії 10.05.2014 періодів роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000 та 27.12.2001 по 01.03.2002 в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнарємонт", перейменованного на ДП ЗСУ № 1 ОАО "Дніпродомнаремонт" за посадою вогнетривника 3,4 розряду по ремонту доменного та металургійного обладнання та печей, з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "Будівельно-монтажне управління "Запоріжстальбуд-1" на посаді вогнетривника зайнятого на гарячих роботах металургійних агрегатів комбіната "Запоріжсталь".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000, з 27.12.2001 по 01.03.2002 на посаді вогнетривника 3, 4 розряду по ремонту доменного та металургійного обладнання та печей в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнарємонт", перейменованного на ДП ЗСУ №1 ОАО "Дніпродомнаремонт", з 27.11.2010 по 02.08.2013 на посаді вогнетривника зайнятого на гарячих роботах металургійних агрегатів комбіната "Запоріжсталь" в ПАТ " Будівельно-монтажне управління "Запоріжстальбуд-1" та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня призначення пенсії з 10.05.2014.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що суд першої інстанції помилково задовольнив вимоги позову щодо зобов`язання зарахувати періоди роботи позивача та здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки перерахунок пенсії є дискреційною функцією Пенсійного фонду. Також зазначає, що не надана оцінка строку звернення позивача до суду із позовом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 22.07.2014 отримує пенсію за віком призначену на пільгових умовах по Списку №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

05.10.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для зарахування стажу за Списком №1 періодів його роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000 та з 27.12.2001 по 01.03.2002 в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнаремонт", перейменованного на ДП ЗСУ № 1 ВАТ "Дніпродомнаремонт" та період роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ «Запоріжетальбуд- 1".

Відповіддю Пенсійного фонду України в Запорізькій області №11548-11058/Т-02/8-800/22 від 25.10.2022 позивачу відмовлено у зарахуванні з огляду на те, що ДП ЗСУ №1 ВАТ "Дніпродомнаремонт" не дотримано вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 та Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №637, №442 щодо атестації робочих місць.

Період роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ «Запоріжетальбуд- 1" не зараховано до пільгового стажу відповідно до перевірки первинних документів (Акт № 321 від 17.07.2014).

Позивач зазначає, що під час призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем протиправно було виключено із розрахунку періоди його роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000 та з 27.12.2001 по 01.03.2002 в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнаремонт", перейменованного на ДП ЗСУ № 1 ВАТ "Дніпродомнаремонт" та період роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ «Запоріжетальбуд- 1".

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не зарахування з 10.05.2014 вищезазначених періодів роботи за Списком №1.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058-ІV) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 12.08.1993 р. №637)

Слід взяти до уваги, що Міністерство праці та соціальної політики України, видало Наказ від 18.11.2005 N383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р. за N 1451/11731 «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Так, Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992р. N442, якою затвердив Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (Порядок №442).

Водночас, Міністерство праці України запропонувало Рекомендації N41 від 01.09.92, які затверджено Постановою N41 від 01.09.992 р. «Методичні рекомендації для проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Відповідно до зазначеного Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці №442 основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає:

установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці;

санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці;

комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам;

установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією;

обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці;

визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах;

складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників;

аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Таким чином, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо спірного стажу роботи з 12.10.1999 по 21.06.2000 та з 27.12.2001 по 01.03.2002 в Запорізькому спеціалізованому управлінні №1 тресту "Дніпродомнаремонт", перейменованного на ДП ЗСУ № 1 ВАТ "Дніпродомнаремонт", суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріали справи містять Довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 07.04.2014 №36, в якій зазначено, що ОСОБА_1 в період з 29.11.1997 по 01.03.2002 працював за посадою вогнетривника 3, 4 розряду по ремонту доменного та металургійного обладнання та печей, що передбачено Списком № 1, розділом ІІІ, підрозділом 1,2, шифр 1030100а-15416, 1020200а-1715416, 1030300а-15416. Стаж роботи 4 роки 3 місяці 1 день. На іншу роботу не переводився, роботи з неповним робочим днем не було. Також, наявна довідка про заробіток для обчислення пенсії №79Д від 12.08.2014 (а.с. 16, 17).

Щодо стажу роботи позивача з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ "Запоріжстальбуд-1" суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Матеріали справи містять Довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки чи відповідних записів у ній від 17.02.2014 №28 відповідно до якої підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 11.03.2002 по 02.08.2013 дійсно працював в ПАТ "СМУ "Запоріжстальбуд-1" на посаді вогнетривника з повним робочим днем постійно зайнятим на гарячих роботах металургійних агрегатів комбіната «Запоріжсталь». Робота на даній професії дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, розділ ІІІ, підрозділ 1 № 1030100а-15416, розділ ІІІ підрозділ 2 № 1020200а-1715416, розділ ІІІ підрозділ 3 № 1030300а-15416, розділ ІІ, підрозділ а позиція 2а 3в, розділ ІІІ підрозділ 1 позиція 3.1а, розділ ІІІ підрозділ 2 позиція 3.2а, розділ ІІІ підрозділ 3 позиція 3.3а. (а.с.21).

Відповідно до вибірки фактично відпрацьованого часу на шкідливих та тяжких умовах роботи при п`ятиденному робочому тижні на ПАТ СМУ «Запоріжстальбуд-1» з 11.03.2002 по 02.08.2013 визначено наступну кількість відпрацьованих днів (а.с. 22-27):

у 2002 з березня по грудень 181 день;

2003 році - з січня по грудень 242 дня; у 2004 році з січня по грудень 231 день;

у 2005 році з січня по грудень 184 дня, у 2006 році з січня по грудень 222 дня, у 2007 році з січня по грудень 171 день, у 2008 році з січня по грудень 148 днів, у 2009 році з січня по грудень 143 дня, у 2010 році з січня по грудень 210 днів, у 2011 році з січня по грудень 170 днів, у 2012 році з січня по грудень 226 днів, у 2013 році з січня по серпень 121 день всього 2249 днів (6 років 1 місяць 27 днів).

Аналіз зазначених документів, а також розрахунок пенсії позивача, станом на 22.02.2022 (а.с. 28) підтверджує те, що позивач працював на роботах за Списком №1, натомість відповідач не зарахував вказані періоди роботи позивача до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції не врахування зазначених періодів роботи при призначенні пенсії порушує права позивача.

При цьому, відповідач не врахував до пільгового стажу періоди роботи позивача з 12.10.1999 по 21.06.2000 та з 27.12.2001 по 01.03.2002 в ДП ЗСУ №1 ВАТ "Дніпродомнаремонт" з підстав не проведення своєчасно атестації робочих місць.

Зокрема, відповідь на заяву позивача від 25.10.2022 за №11548-11058/Т-02/8-800/22, відзив на позов та доводи апеляційної скарги не містять правового обґрунтування обчислення відповідачем пільгового стажу позивача за вибіркою фактично відпрацьованого часу, а не за календарним обчисленням періоду роботи з шкідливими та важкими умовами.

Крім того, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії не містить посилання на докази, підтверджуючі, що за спірний період роботи ОСОБА_1 підприємство мало простої або працювало неритмічно, також відповідні докази не надано відповідачем до матеріалів справи.

Із змісту вибірки фактично відпрацьованого часу ОСОБА_1 вбачається, що за період з 27.11.2010 по 02.08.2013 кількість робочих днів з шкідливими і важкими умовами праці на місяць становила 20-22, що відповідає середній кількості робочих днів на місяць.

В тих місяцях, де кількість відпрацьованих днів з шкідливими і важкими умовами праці на місяць вказана у меншому розмірі, містяться дані про наявність відпустки в цей місяць, або днів відпустки без збереження заробітної плати у межах передбачених Кодексом законів про працю України 15 днів на рік.

При цьому законодавством України не встановлено, що до спеціального стажу не включаються періоди перебування особи у відпустці, відрядженні, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю тощо.

Пунктом 7 Порядку № 383 визначено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні. Цей же порядок застосовується при обчисленні пільгового стажу працівників, зазначених у пункті 6 цього Порядку.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що особливий порядок підрахунку стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці можливий лише у випадку неритмічної роботи підприємства або організації.

Водночас, Довідка від 14.02.2014 № 28 не містить інформації щодо простоїв роботи ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1».

Враховуючи наявність довідки від 14.02.2014 №28, з визначенням зайняття позивача повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці, відсутність доказів неритмічної роботи підприємства та матеріалів справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивачем документально доведено необхідність зарахування періоду роботи з 27.11.2010 по 02.08.2013 в ПАТ "СМУ "Запоріжстальбуд-1" до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 повністю.

В силу частини 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У відповідності до зазначеної норми суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача вчинити певні дії щодо пенсії позивача.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивачем пропущено строк звернення до суду, при цьому не зазначені поважні причини.

Так позивач просив, а суд задовольнив позов, починаючи з 10.05.2014 року,

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки спудом першої інстанції не враховано строки звернення до адміністративного суду.

Зокрема, частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач з 2014 року одержував пенсійні виплати, отже знав про можливе порушення своїх прав, однак до суду не звертався.

Виходячи з того, що правовідносини щодо пенсійних виплат, це правовідносини триваючого характеру, то колегія суддів апеляційної інстанції застосовує 6-ти місячний строк звернення до суду у відповідності до ст. 122 КАС України, починаючи з дати звернення позивача до адміністративного суду (29.11.2022).

Отже, позовні вимоги за період з 10.05.2014 по 28.05.2022 року (включно) слід залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. В іншій частині рішення суду першої інстанції слдід залишити без змін.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем частково доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (а саме, починаючи з 29.05.2022 року).

При цьому, відповідачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, не доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень (а саме, починаючи з 29.05.2022 року).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для часткового врахування судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача та норми законодавства України щодо строків звернення спростовують доводи позивача та висновки суду першої інстанції за період, починаючи з 10.05.2014 року до 28.05.2022 року (включно).

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору (починаючи з 29.05.2022) не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2023 року скасувати в частині задоволених вимог за період з 10.05.2014 року по 28.05.2022 року, та в цій частині позов залишити без розгляду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 26.07.2023 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова