Справа № 580/2087/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року справа № 580/2087/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківського відділу Державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна служба України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Маньківського відділу Державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відділ ДВС, відповідач), в якому просить скасувати постанову Маньківського відділу державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження № 71222690 від 07.03.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваною постановою відкрито виконавче провадження з виконання постанови Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА № 00004425 від 31.01.2023. Позивач вказує про відсутність законних підстав для примусового виконання зазначеної постанови, оскільки триває процедура її судового оскарження, станом на дату відкриття виконавчого провадження, строк сплати штрафу на настав. Представник позивача зазначив, що державний виконавець після отримання від Державної служби України з безпеки на транспорті до примусового виконання Постанову серії АА №00004425 від 31.01.2023, яка оскаржується позивачем, був зобов`язаний на підставі пп. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" повернути її без виконання з підстав не набрання законної сили рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист.

Ухвалою від 28.03.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 17.04.2023.

17.04.2023 представник відповідача подав до суду письмове заперечення на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що поданий до примусового виконання виконавчий документ (постанова АА №00004425) відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" та містить необхідні відомості, зокрема містить відомості про набрання нею законної сили - 07.02.2023, у зв`язку із чим строк її пред`явлення до примусового виконання не пропущений. Стосовно судового оскарження постанови АА №00004425 представник відповідача зазначив, що на підставі заяви позивача та ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі № 701/161/23 від 27.02.2023 державний виконавець 09.03.2023 виніс постанову про зупинення виконавчого провадження № 71222690, яку видав особисто боржнику у той самий день.

Також 17.04.2023 представник третьої особи подав до суду пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що постанова про притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до ст. 291 КУпАП набирає чинності одразу після її вручення, а її оскарження не призупиняє набрання чинності, відтак постанова серії АА № 00004425 від 31.01.2023 року набрала чинності. Крім того, зазначено, що оскільки позивач у встановлений законом строк в добровільному порядку штраф не сплатив, Державна служба України з безпеки на транспорті направила постанову на примусове виконання. В свою чергу, приймаючи до виконання виконавчий документ, державний виконавець не встановив жодної із передбачених частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII підстав, за яких виконавчий документ повертається стягувачу, у зв`язку з чим спірну постанову третя особа вважає правомірною. Крім того, зазначено, що станом на час вирішення питання про відкриття виконавчих проваджень державний виконавець не володів інформацією щодо оскарження виконавчого документа у судовому порядку.

Ухвалою від 17.04.2023 суд відклав розгляд справи до 27.04.2023. 27.04.2023 суд відклав розгляд справи до 01.05.2023.

28.04.2023 представник позивача подав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що лише 19.04.2023 (дата постанови Шостого апеляційного адміністративного суду про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача) настав строк виконання постанови АА № 00004425, після чого позивач сплатив 17000 грн штрафу, у зв`язку із чим представник позивача вважає, що постанова АА № 00004425 виконана в межах 10-денного строку з дня набрання законної сили такою постановою, у зв`язку із чим стягнення з позивача подвійної суми штрафу вважає протиправним.

Усною ухвалою від 01.05.2023, занесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.05.2023.

01.05.2023 та 02.05.2023 представники позивача та відповідача подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, у зв`язку із чим 08.05.2023 суд вирішив розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів у відповідності до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

31.01.2023 Державна служба України з безпеки на транспорті прийняла постанову серії АА № 00004425, якою притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наклала штраф у розмірі 17000 грн за рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів. У вказаній постанові зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений ст. 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання стягується штраф у подвійному розмірі 34000 грн.

Згідно наявного у матеріалах справи (а.с.66) номеру штрих кодового ідентифікатора 659, постанова серії АА № 00004425 вручена позивачу особисто 07.02.2023, у зв`язку із чим у постанові проставлено відмітку про набрання нею законної сили 07.02.2023.

У зв`язку із несплатою позивачем штрафу, 07.03.2023 Державна служба України з безпеки на транспорті подала до Маньківського відділу Державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про примусове виконання постанови серії АА № 00004425 для стягнення з позивача штрафу у розмірі 34000 грн.

07.03.2023 в.о начальника Маньківського відділу Державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрив виконавче провадження № 71222690 з виконання постанови серії АА № 00004425 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 34000 грн.

За наслідками оскарження позивачем постанови серії АА № 00004425, рішенням від 06.03.2023 у справі № 701/161/23 Маньківський районний суд Черкаської області відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Постановою від 19.04.2023 у справі № 701/161/23 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 06 березня 2023 року - без змін.

Позивач вважає спірну постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2023 протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIIІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Приписами ст. 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) врегульовано питання набрання законної сили постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Згідно ст. 292 КУпАП скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті встановлено статтею 300-2 КУпАП, відповідно до якої у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Строки і порядок виконання постанови про накладення штрафу встановлено ст. 307 КУпАП, відповідно до ч. 1 якої штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Стаття 308 КУпАП регулює примусове виконання постанови про стягнення штрафу, відповідно до якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Аналіз вказаних приписів КУпАП вказує на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті набирає законної сили, зокрема після її вручення особі. Закон встановлює десятиденний строк з дня набрання постановою про накладення штрафу для сплати штрафу, вказаний строк зупиняється у разі її оскарження - до розгляду скарги. При цьому, штраф має бути сплачений не пізніш як через десять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, при цьому у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суд встановив, що 31.01.2023 Державна служба України з безпеки на транспорті прийняла постанову серії АА № 00004425, якою притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу у розмірі 17000 грн за рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів. У вказаній постанові зазначено, що у разі несплати штрафу у строк встановлений ст. 300-2 КУпАП, у порядку примусового виконання стягується штраф у подвійному розмірі 34000 грн.

Як вище встановив суд, згідно наявного у матеріалах справи (а.с. 66) номеру штрих кодового ідентифікатора Укрпошти 659, постанова серії АА № 00004425 вручена позивачу особисто 07.02.2023, у зв`язку із чим, в силу приписів ст. 291 КУпАП вказана постанова є такою, що набрала законної сили 07.02.2023.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. ст. 300-2, 307 КУпАП десятиденний строк із дня набрання законної сили постановою встановлений Законом на сплату штрафу або подання скарги до уповноваженого органу на вказану постанову сплив 17.02.2023. Разом з тим, доказів сплати суми штрафу у розмірі 17000 грн або доказів звернення зі скаргою до уповноваженого органу на постанову у вказаний строк позивач не надав.

З урахуванням зазначеного, після 17.02.2023 у Державної служби України з безпеки на транспорті виник обов`язок, встановлений ст. 308 КУпАП, надіслати постанову про накладення штрафу АА № 00004425 для примусового виконання до органу державної виконавчої служби для стягнення подвійного розміру штрафу у розмірі 34000 грн.

Доводи позивача про те, що судове оскарження постанови АА № 00004425 зупинило перебіг строків сплати штрафу суд вважає помилковими, оскільки у спірних правовідносинах оскарження постанови в судовому порядку відбулось поза межами десятиденного строку, встановленого ст. ст. 300-2, 307 КУпАП (позивач подав позов до Маньківського районного суду Черкаської області 27.02.2023).

При цьому суд зазначає, що державний виконавець, отримавши заяву стягувача про примусове виконання та виконавчий документ, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження" має встановлений ч. 5 ст. 26 цього Закону обов`язок не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження.

Доводи позивача про те, що на підставі пп. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний повернути постанову АА № 00004425 без виконання з підстав не набрання законної сили рішенням, на підставі якого видано виконавчий лист, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказана норма стосується виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видані за рішенням суду, натомість у даному випадку постанова АА №00004425 є самостійним виконавчим документом.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 139 вказаного Кодексу У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, не підлягають задоволенню, а відповідач не надав доказів понесення судових витрат, то підстави для їх розподілу відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Маньківський відділ Державної виконавчої служби в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (20100, Черкаська область, Уманський район, смт. Маньківка, вул. Зоряна, 8, ).

3) третя особа - Державна служба України з безпеки на транспорті (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 25.07.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК