Справа № 400/900/22
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р. Категорія 112010200м. ОдесаСправа № 400/900/22
Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач-2), в якому просила суд: - визнати бездіяльність неправомірною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 78 від 02.11.2021 року в призначенні пенсії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.01.1978 по 20.03.1999 року в колхозе Родина Станично-Луганского района Ворошиловградской области, совхозе-подсобное с/х ПО Лугансктепловоз, совхозе-подсобное с/х Родина, СОАО Батьківщина (мовою оригіналу), здійснити повторний розгляд заяви про призначення пенсії за віком з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи, мотивуючи його тим, що відповідачем-1 неправомірно винесено рішення про відмову в призначення їй пенсії за віком з підстав того, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж. Відповідач в своєму рішенні вказав, що трудова книжка позивача містить помилки в записах про місце роботи, а сама трудова книжка заповнена з порушеннями. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки її страховий стаж, що не був зарахований відповідачем-2 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком, підтверджений крім трудової книжки, довідками з архіву.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №78 від 02.11.2021 року в призначенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області () зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.01.1978 по 20.03.1999 року в колхозе Родина Станично-Луганского района Ворошиловградской области, совхозе-подсобное с/х ПО Лугансктепловоз, совхозе-подсобное с/х Родина, СОАО Батьківщина (мовою оригіналу), та призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 28.10.2021р. пенсію за віком з урахуванням до стажу вищезазначеного періоду роботи.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не порушувало права та інтереси позивача, не опрацьовувало заяви про призначення пенсії за віком та не приймало спірного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення/перерахунок пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

На день звернення із заявою позивачці виповнилось 60 років 06 місяців, страховий стаж склав 11 років 02 місяці 04 дні.

02.11.2021 року за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області розглянуто заяву від 28.10.2021 та додані до неї документи та прийнято рішення № 78 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Зокрема, рішенням від 02.11.2021 р. позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з січня 1978 року по березень 1994 року, зазначені в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 від 27.01.1987 року, та не враховані відповідачем-2, оскільки записи про роботу внесено з порушенням, а саме дата заповнення трудової книжки не збігається в часі з датою зарахування на перше місце роботи, при цьому як вказав відповідач-2 відсутня інформація про видачу дублікату трудової книжки.

Крім того, в запис про роботу в колгоспі Родина (перше місце роботи) внесено зміни в дату прийняття та в дату протоколу, в підставах внесення запису про прийняття, які не засвідчено в установленому порядку, а згідно з довідкою архівної установи від 14.09.2021 року № 760 у книгах розрахунків по оплаті праці інформація про ОСОБА_1 відсутня.

Також, відповідач-2 повідомив, що згідно із довідкою від 14.09.2021р. № 757 враховано до трудового стажу періоди протягом 1982-1988 років. 01.06.1999 по 03.01.2001 та не враховано періоди з 21.11.1988 року по 02.08.1993, з 03.08.1993 по 15.06.1995, оскільки в первинних документах не повністю зазначено моє ім`я та по батькові.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем-2 не доведено правомірність дій щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі Родина Станично-Луганського району Луганської області.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) право на отримання пенсії та соціальних виплат мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні приписи містяться і у п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637.

Приписами п. 3 Порядку № 637 для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У п. 2.6 пункту 2 Інструкції № 58 зазначено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як убачається з матеріалів справи, у трудовій книжці містяться записи про роботу позивача у період 01.01.1978 по 20.03.1999 року в колхозе Родина Станично-Луганского района Ворошиловградской области, совхозе-подсобное с/х ПО Лугансктепловоз, совхозе-подсобное с/х Родина, СОАО Батьківщина (мовою оригіналу).

З вищевикладеного вбачається, що трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. Між тим, згідно трудової книжки позивача в графі щодо оспорюваних періодів записи не містять помилок, виправлень чи неточності.

Крім того, архівними довідками від 14.09.2021 р. №758, №757, №759 підтверджується, що позивач працювала в колгоспі Родина Станично-Луганського району Луганської області в період з 1982 по 1988 роки та отримувала заробітну плату згідно книг розрахунків.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що позивач має право на зарахування до загального трудового стажу періодів роботи з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі Родина Станично-Луганського району Луганської області.

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 677/277/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, свобод, інтересів вийти за межі позовних вимог і визнати відповідні дії відповідача-2 протиправними.

В даному випадку відповідачем-2 не доведено правомірність дій щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі Родина Станично-Луганського району Луганської області.

Крім того, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи у з січня 1978 року по березень 1999 року в колгоспі Родина Станично-Луганського району Луганської області та призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 28.10.2021 р., тобто з дати звернення до відповідача-2 з заявою про призначення такого виду пенсії.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року по справі № 400/900/22, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький