Справа № 380/13178/22
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 липня 2023 року

м. Київ

справа №380/13178/22

адміністративне провадження №К/990/19229/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Шарапи В.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Кравчука В.М., Шарапи В.М. від касаційного розгляду адміністративної справи №380/13178/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2023 року для касаційного розгляду цієї справи визначено такий склад колегії суддів Верховного Суду: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Кравчук В.М. та Шарапа В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року залишено без руху з підстав, передбачених статтею 332 КАС України, та надано скаржнику десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

24 липня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід усьому складу колегії суддів Верховного Суду, визначеному для касаційного розгляду справи № 380/13178/22.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що справа № 380/13178/22 помилково віднесена до категорії 112030100 Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом ДСА України від 21 грудня 2018 року № 622 (далі також - Класифікатор № 662). Натомість, на думку скаржника, вказана справа має бути віднесена до категорії 112030500 Класифікатора № 662. Скаржник також зазначає, що не погоджується з твердженням колегії суддів, зазначеним в ухвалі від 09 червня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху, про те, що згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, а також про те, що під час касаційного оскарження судових рішень, ухвалених у справах незначної складності, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої та підпункт(підпункти) пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга. Крім того, позивач також наводить інші аргументи, які свідчать про його незгоду зі змістом ухвали від 09 червня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху.

Вказане, на думку скаржника, свідчить про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності цієї колегії суддів.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М., колегія суддів Верховного Суду виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, п. 49; Fey v. Austria, заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п.п. 42-43, Pullar v. United Kingdom, заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Як на підставу відводу колегії суддів у справі №380/13178/22 ОСОБА_1 перш за все посилається на невірне, на його думку, віднесення цієї справи до категорії 112030100 «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо соціального захисту (крім соціального страхування), з них осіб, звільнених з публічної служби» Класифікатора № 622 та вважає, що вказана справа мала бути віднесена до категорії 112030500 «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо соціального захисту (крім соціального страхування), з них осіб з інвалідністю». Вказане обґрунтовує тим, що він не перебував на публічній службі, а є особою з інвалідністю.

З огляду на наведені підстави, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до частини першої статті 31 КАС України, визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених в частині другій статті 18 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Наказом Державної судової адміністрації України від 21 грудня 2018 року №622 затверджено Загальний класифікатор спеціалізацій суддів та категорій справ.

Також, рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 19 липня 2019 року №22 затверджені Роз`яснення щодо віднесення адміністративних справ до категорій справ відповідно до Класифікатора №622 (далі - Роз`яснення).

При надходженні справи № 380/13178/22 до Верховного Суду і її автоматизованого розподілу між суддями, останній була присвоєна категорія, визначена у пункті 112030100 «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо соціального захисту (крім соціального страхування), з них осіб, звільнених з публічної служби»

В той же час, відповідно до вказаних вище роз`яснень, категорія 112030100 Класифікатора «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо соціального захисту (крім соціального страхування), з них осіб, звільнених з публічної служби» стосується спорів у сфері соціального захисту окремих потребуючих державної допомоги категорій осіб.

Разом з тим, до категорії 112030500 Класифікатора № 662 «Справи зі спорів з приводу реалізації публічної політики у сферах праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політики, зокрема зі спорів щодо соціального захисту (крім соціального страхування), з них осіб з інвалідністю», відповідно до Роз`яснення, відносяться, зокрема, спори щодо встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Таким чином, оскільки предмет спору у справі № 380/13178/22 стосується нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, вказана справа не може бути віднесена до категорії 112030500 Класифікатора № 662. З огляду на те, твердження скаржника є помилковими.

Суд також звертає увагу скаржника, що рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2017 року № 5 (далі - Рішення № 5) було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 14 січня 2019 року № 1 (далі - Рішення № 1) визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у відповідності до Класифікатора № 622.

З огляду на це, колегія суддів вказує, що категорії 112030100 та 112030500 Класифікатора № 662 відносяться до спеціалізації однієї і тієї ж Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, а тому обрання вірної, на думку скаржника, категорії цієї справи жодним чином не вплинув би на обрання складу суду.

Щодо інших доводів, які зазначені скаржником в обґрунтування заяви про відвід суддів Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М., Суд вказує, що наведені ним обставини не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів. Такі доводи фактично зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2023 року щодо мотивів і підстав залишення касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2023 року без руху. Однак такі доводи у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України не можуть бути визнані обґрунтованою підставою для відводу колегії суддів Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М. Також наведені заявником доводи не можна розцінювати як доказ сформованої упередженої позиції колегії суддів Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М.

Аналогічна позиція щодо застосування критерію "неупередженості" судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 27 жовтня 2020 року у справі № 826/8426/14, від 06 жовтня 2022 року у справі №640/17351/19, від 24 січня 2023 року у справі №826/9693/13-а, від 11 липня 2023 року у справі №200/5179/22.

У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М., Верховний Суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності колегії суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію".

Частиною четвертою статті 40 встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного судового засіданні, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим, наявні підстави для передачі заяви ОСОБА_1 про відвід для проведення автоматичного розподілу для визначення судді для її розгляду.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М. від касаційного розгляду адміністративної справи №380/13178/22.

2. Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., Кравчука В.М. та Шарапи В.М. для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України, для розгляду вказаної заяви про відвід.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Суддя -доповідач Я.О. Берназюк

Судді: В.М. Кравчук

В.М. Шарапа