Справа № 320/23574/23
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 липня 2023 року Київ № 320/23574/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Міністерство оборони України, про визнання незаконною бездіяльність, встановлення факту та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Міністерство оборони України, в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення до списків військової частини та невиконання обов`язків щодо ведення кадрового обліку стосовно ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати незаконною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невнесення до списків військової частини та невиконання обов`язків щодо ведення кадрового обліку стосовно ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт участі ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в бойових діях на території Київської області в період з 26.02.2022 до 05.03.2022;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 провести службове розслідування з метою встановлення факту участі в бойових діях та обставин загибелі ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахувати ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 до списків військової частини;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах своїх повноважень виготовити та надати ОСОБА_1 пакет документів щодо ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачений пунктом 2.1. розділу 2 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 р. № 45;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 в межах своїх повноважень виготовити та надати ОСОБА_1 пакет документів щодо ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачений пунктом 2.1. розділу 2 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджених наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 р. № 45.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за цим адміністративним позовом, суд зазначає таке.

Правилами частини першої статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

За визначенням частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною другою цієї статті визначено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт має виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

У свою чергу Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. При цьому згідно з вимогами частини сьомої цієї ж статті окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення врегульовано главою 6 ЦПК України.

Згідно з статтею 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта 315 ЦПК України).

При цьому суд зазначає, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Таким чином, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

У позовній заяві позивач зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 у перший день повномасштабного вторгнення з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Бучанського РТЦКСП) для того, щоб взяти участь у відсічі збройної агресії рф. 26.02.2022 він фактично приступив до виконання обов`язків у складі групи військовослужбовців, яка знаходилась на території Бучанського РТЦКСП. Позивач зазначила, що військовий облік осіб, які з власної ініціативи долучились до ЗСУ в складі роти охорони Бучанського РТЦКСП на початку повномасштабного вторгнення не вівся та не міг вестись належним чином. Тих, хто прибував до Центру для участі у бойових діях вносили до списків, які не велись службовими особами, уповноваженими вести кадровий облік у Бучанському РТЦКСП. Однак, на думку позивача, залучені особи брали участь у військових діях у складі підрозділів ЗСУ. 05.03.2022 чоловік позивача разом з іншими особами його групи пересувались на цивільному автомобілі, який обстріляв ворожий БТР, у зв`язку з чим чоловік позивача отримав смертельне кульове поранення в серце та легені, внаслідок чого помер у лікарні. Після смерті чоловіка позивача посадові особи Бучанського РТЦКСП не здійснити дій для з`ясування обставин смерті, документального оформлення участі такого у бойових діях та повідомленні родини про його смерть. Вважає, що її чоловік загинув фактично перебуваючи у складі ЗСУ, проте підтверджуючих документів оформлено не було. У травні 2022 року позивач звернулася до Бучанського РТЦКСП з метою встановлення факту участі чоловіка у бойових діях, проте відповідачем було відмовлено у проведенні службового розслідування та зарахування померлого чоловіка до списків військової частини та видачі інших документів на підтвердження його статусу учасника бойових дій. Зазначені дії посадових осіб є порушенням їх службових обов`язків та ведуть до порушення прав родини ОСОБА_2 , зокрема його малолітнього сина (2018 року народження), позбавлення його родини всіх гарантій прав військовослужбовців, встановлених чинним законодавством України.

У позовних вимогах позивач зокрема просить встановити факт участі її чоловіка в бойових діях на території Київської області в період з 26.02.2022 до 05.03.2022.

Суд зазначає, що до юрисдикції адміністративних судів не віднесено розгляд справ щодо встановлення юридичних фактів, оскільки справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення вирішуються згідно з розділом IV Цивільного процесуального кодексу України.

Варто зазначити, що 12.01.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання учасниками бойових дій та особами з інвалідністю внаслідок війни, членами сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України окремих категорій осіб, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та інших питань" № 2864-IX, відповідно до якого частину першу статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" доповнено пунктом 25 такого змісту: особи, які з 24.02.2022 до 25.03.2022 відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - визнаються учасниками бойових дій.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання такого статусу та підстави визначені пунктом 25 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Разом з цим позовні вимоги до відповідної міжвідомчої комісії позивачем не сформовано.

Верховний Суд у постанові від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц сформував позицію, відповідно до якої необхідно врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу, який має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

При цьому суд зазначає, що позовним вимогам про зобов`язання уповноважених осіб підготувати та надати позивачу відповідний пакет документів щодо померлого чоловіка, передбаченого Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців ЗСУ у період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 р. № 45, на думку суду, має передувати встановлення певного факту, зокрема участі в бойових діях ОСОБА_2 у період з 26.02.2022 до 05.03.2022 на території Київської області (визначення належності померлого чоловіка до військовослужбовців ЗСУ).

Відтак суд дійшов висновку, що вимога про встановлення факту, що має юридичне значення не є публічно-правовим спором, не свідчить про те, що у спірних правовідносинах відповідач, як суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції.

При цьому позивачем не заявлено до суб`єкта владних повноважень позовних вимог отримання належних соціальних виплат від держави.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що інститут підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають правове значення, в цілому, та встановлення факту участі в бойових діях ОСОБА_2 у період з 26.02.2022 до 05.03.2022 на території Київської області (визначення належності померлого чоловіка до військовослужбовців ЗСУ) є тим фактом (обставиною), на підставі якого, як було зазначено вище, виникають/розвиваються інші правовідносини різної юрисдикційної належності та мети застосування.

Отже, першочерговим є встановлення факту, що має юридичне значення.

Суд звертає увагу на те, що якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень дій чи бездіяльності, є способом захисту цивільних прав та інтересів. Тобто у цьому випадку, між сторонами виник спір про цивільне право і спір у цій справі не є публічно-правовим. Такий спір має приватноправовий характер та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Також суд наголошує, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) будь-які юридичні факти. У цьому випадку, адміністративний суд не є судом, який встановлений законом щодо розгляду такої категорії справ.

Відповідно до частини третьої статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки першочерговим є встановлення факту, що не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, то у відкритті провадження необхідно відмовити.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи (частина шоста статті 170 КАС України).

На виконання зазначеної норми суд роз`яснює позивачу, що відповідно до частини першої статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Залежно від предмета позову підсудність справи визначається за правилами ЦПК України. Зважаючи на викладене, позивач із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, може звернутися до місцевого загального суду в порядку передбаченому ЦПК України.

Керуючись статтями 5, 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Міністерство оборони України, про визнання незаконною бездіяльність, встановлення факту та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу (представнику).

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Басай О.В.