Справа № 420/17773/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 із позовною заявою до Військової академії (м. Одеса) (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2017 року по 21.06.2023 року включно.

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2017 року по 21.06.2023 року включно в сумі 709 485 гривень 88 копійок відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом спору у даній справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу при звільненні індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а відтак спираючись на статті 116, 117 КЗпП України просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.07.2017 року по 21.06.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За положеннями статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Положеннями статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Оскільки спір у цій справі стосується захисту трудових прав в частині проведення роботодавцем із звільненим працівником з публічної служби повного розрахунку та виплати всіх сум, що йому належать, тому до спірних правовідносин субсидіарно застосовуються положення статей 116 та 117 КЗпП України при розгляді справ в порядку адміністративного судочинства.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в справі № 240/532/20 (постанова від 11.02.2021) сформулював висновок згідно із яким строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і у даному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, а саме строк звернення до суду обмежується місячним строком.

Аналогічних висновків щодо застосування місячного строку звернення до суду у подібних правовідносинах також дійшов Верховний Суд у постанові від 18.05.2023 у справі № 420/9651/22.

За змістом позовних вимог, нарахування середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України пов`язане з несвоєчасною виплатою позивачеві при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року у сумі 9 575,26 грн., індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 20.07.2017 року у сумі 4 659,62 грн., індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 20.07.2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року у сумі 50 901,91 грн.

Зазначені складові грошового забезпечення відповідач виплатив позивачу на виконання судових рішень, після чого останній звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України, зокрема,

- на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі №420/4234/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 20.07.2017 року у сумі 4 659,62 грн., з датою виплати 17 червня 2021 року

- на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2020 року у справі №420/4233/20 відповідачем виплачено на користь позивача грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 року у сумі 9575,26 грн. з датою виплати 26 жовтня 2021 року

- на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №420/23171/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 20.07.2017 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року з урахуванням виплачених сум у загальній сумі 50 901,91 грн., з датою виплати 22 червня 2023 року.

Проте, звернувшись до суду із цим позовом 14.07.2023 (дата реєстрації позовної заяви відділом документального забезпечення суду), позивач пропустив місячний строк звернення до суду, визначений частиною 5 статті 122 КАС України, в частині заявлених вимог про нарахування середнього заробітку на підставі статті 117 КЗпП України за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення у сумі 4 659,62 грн. та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій у сумі 9575,26 грн. з огляду на дати виплати відповідачем вказаних сум 17.06.2021 та 26.10.2021 року.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Оскільки позивачем не надано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, то йому пропонується надати до суду вмотивоване клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Таким чином, вищевказані обставини є недоліками позовної заяви та створюють перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладене, позовна заява відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.160, 161,ч. 1 ст. 169 КАС України, -

ухвалила:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, а саме, надати заяву про поновлення строку звернення до суду із обов`язковим зазначенням обставин та причин, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів або докази дотримання строку звернення до суду з даним позовом.

Копію цієї ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Дубровна