Справа № 140/8609/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року ЛуцькСправа № 140/8609/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №58 від 18.04.2023 щодо відмови у призначені пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту виникнення права на такий вид пенсії та з врахуванням періодів проживання (перебування, роботи) у зоні добровільного гарантованого відселення (3 категорія) з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1996) по даний час, встановлених довідками Любешівської селищної ради від 03.04.2023 №409 та №543.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що органом Пенсійного фонду позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ), оскільки станом на 01.01.1993 позивач не прожила в зоні гарантованого добровільного відселення необхідних три роки.

З такими діями позивач не погоджується та зазначає, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами встановленими Законом №796-ХІІ, у тому числі призначення пенсій зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, видане уповноваженим органом. Позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, яке є дійсним та його статус не оспорюється.

Також позивач зазначає, що окрім посвідчення у неї наявні довідки Любешівської селищної ради від 03.04.2023 №409 та №543, якими підтверджено факт її проживання на територіях радіоактивного забруднення.

Крім цього зазначила, що період навчання на території, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення (м. Луцьк) лише доводить факт навчання, а не проживання там. Позивач стверджує, що у зв`язку з недалекою відстанню та наявністю безперешкодного повітряно-транспортного сполучення з місця проживання до місця навчання, мала можливість кожного тижня, а то і дня добиралася з дому на навчання, а тому факт навчання не заперечує факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

З врахуванням наведеного вважає, що сукупний період її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 складає понад необхідних 3 роки, що дає їй право на призначення пільгової пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до приписів статті 262 КАС України.

У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідачі не подали.

У зв`язку з наведеним, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 6).

11.04.2023 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

18.04.2023 ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 58 (а. с. 9).

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсійний вік зменшується на 3 роки

та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. Початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Зазначено, що не враховано до зони гарантованого добровільного відселення період навчання з 01.09.1986 по 25.06.1991 в Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, так як навчальний заклад розташований в місцевості, яка не належить до вищевказаної зони. ОСОБА_1 не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років (01 рік 10 місяців 12 днів), тому право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутнє.

За наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 складає 36 років 02 місяці 12 днів.

Не погоджуючись з рішенням відповідача-2 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать: особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

За приписами частини третьої статті 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Частинами першою, другою статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 18.04.2023 № 58 вбачається, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку із відсутністю підтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01.01.1993, при цьому, пенсійний орган виходив з того, що період проживання заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 1 рік 10 місяців 12 днів, тобто не виконуються вимоги статті 55 Закону №796.

Як слідує з матеріалів справи, до таких висновків орган Пенсійного фонду дійшов з огляду на те, що у період з 01.09.1986 по 25.06.1991 позивач навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки на денній формі навчання, тобто перебувала за межами зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тобто, органом Пенсійного фонду були взяті до уваги лише періоди, протягом яких позивач ОСОБА_1 була офіційно зареєстрована у зоні гарантованого добровільного відселення з квітня 1986 року станом на 01.01.1993.

Однак суд не погоджується із вказаними доводами відповідача, з огляду на таке.

Так, згідно з довідкою, виданою Любешівською селищною радою від 03.04.2023 №409, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала і була зареєстрована в селі Бірки Камінь-Каширського району з 25.03.1969 по 14.08.1991 (а. с. 10).

Також згідно із довідкою від 03.04.2023 №543, виданою Любешівською селищною радою Цирського старостинського округу, ОСОБА_1 , зареєстрована і постійно проживає з 15.08.1991 по даний час в с. Цир, Камінь-Каширського району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії. Довідка видана на підставі погосподарських книг за 19911-2025 роки (а. с. 11).

Так, судом встановлено, що у період з 01.09.1986 по 25.06.1991 позивач навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки.

Проте суд звертає увагу, відповідачем не враховано, що навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки переривалося на період зимових, літніх канікул та практики, що давало можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися рейсовим пасажирським, а також авіа транспортом з місця проживання батьків позивача до місця навчання.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену Верховним Судом України в постановах від 21.11.2006 у справі №21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 18.06.2020 у справі №591/4104/16-а, від 02.03.2021 у справі №345/1831/17, від 17.05.2021 у справі №398/494/17, яка полягає у тому, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що їй видано посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 6), а вказане посвідчення видається, зокрема, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Тобто, наявність у позивача чинного посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 підтверджує той факт, що станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 проживала в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та спростовує доводи відповідачів з даного приводу.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки довідками Любешівської селищної ради від 03.04.2023 №409 та №543 підтверджено фактичне проживання позивача в період з 25.03.1969 по 14.08.1991 в с.Бірки Камінь-Каширського (колишній Любешівський) району та з 15.08.1991 по даний час в с.Цир Камінь-Каширського району, це свідчить про можливість застосування до позивача початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, передбаченої статтею 55 Закону №796-XII, так як обов`язковою умовою для такого застосування є постійне проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС (з 26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відтак, твердження відповідача-2 про те, позивач проживала у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 лише 01 рік 10 місяців 12 днів є помилковими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Водночас суд зазначає, що місце роботи/навчання та місце реєстрації особи може не співпадати.

Проаналізувавши наведене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на території зони гарантованого добровільного відселення в с. Бірки Камінь-Каширського (Любешівського) району Волинської області була зареєстрована та фактично проживала з 25.03.1969 по 14.09.1991, та в с. Цир Камінь-Каширського (Любешівського) району Волинської області з 15.08.1991 по теперішній час, що становить більше 6 років. Тому, на переконання суду, позивач має право на зменшення пенсійного віку на 6 років (згідно із статтею 55 Закону №796-ХІІ - 1 рік за 2 роки проживання) та на застосування до позивача початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки. Тобто, пенсійний вік для ОСОБА_1 підлягає зменшенню на 6 років.

Крім того, відповідно до оскаржуваного рішення від 18.04.2023 №58 у позивача наявний страховий стаж 36 роки 02 місяці 12 днів, що, з урахуванням її віку та факту проживання станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, дає право позивачу на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до пункту 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Досягнення позивачем відповідного віку (54 роки 16 днів) та наявність у неї необхідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку (24 роки) для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-XII, відповідачем не оспорюється.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 18.04.2023 №58 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач, у відповідності до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на призначення пенсії зі зниженням, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсійного віку.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.04.2023 № 58 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги призначити пенсію з часу виникнення права на призначення пенсії, то суд зазначає, що відповідно до вимог частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач звернулася із заявою про призначення пенсії за віком 11.04.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), то пенсія останній підлягає призначенню саме з 26.03.2023.

Відтак, беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 18.04.2023 №58 про відмову в призначені пенсії та зобов`язання відповідача ГУ ПФУ у Волинській області (до якого позивач зверталася із заявою про призначення пенсії) призначити та виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, з 26.03.2023.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією від 29.04.2023 (а. с. 4).

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, місто Суми, вулиця Берестовська, 1, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.04.2023 №58 про відмову у призначені пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, з 26.03.2023, з врахуванням періодів проживання (перебування, роботи) у зоні добровільного гарантованого відселення (3 категорія) з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1996) по даний час, встановлених довідками Любешівської селищної ради від 03.04.2023 №409 та №543.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський