Справа № 380/5434/23
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5434/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Морської Г.М. розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернулася до суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування по факту прибуття з лікування без підтверджуючих документів» від 23.12.2022 №179;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану за грудень 2022 року в розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою від 27.03.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

Ухвалою від 14.04.2023 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Направлення Військової частини НОМЕР_1 № 156 від 12 грудня 2022 року ОСОБА_1 скеровано на стаціонарне лікування в Клініку інфекційних хворіб ВМКЦ ЗР з діагнозом ГРЗ гострий ларинготрахеїт. Відповідно до результату імунохроматографічного дослідження № 3661 від 12.12.2022 р., який здійснений у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону у Позивача виявлено коронавірусну хворобу. Такий діагноз також вказаний в Заключенні інфекціоніста ВМКЦ ЗР від 12.12.2022 р. Варто зауважити, що наведеним вище медичним документом Позивачу призначено лікування та ізоляцію в медичному пункті частини строком на 5 днів зі звільненням від виконання службових обов`язків.

У відповідності до Наказу виданого Відповідачем «Про результати проведення службового розслідування по факту прибуття з лікування без підтверджуючих документів» від 23.12.2022 р. № 179 Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутність на службі без поважних причин з 12.12.2022 по 08:00 16.12.2022 у формі оголошення суворої догани та позбавлення додаткової винагороди за грудень 2022 року в розмірі 30 000 гривень у повному обсязі.

Стверджує, що в діях Позивача відсутній склад дисциплінарного правопорушення (об`єктивна сторона), оскільки останній перебував в проміжок часу з 12.12.2022 р. по 16.12.2022 р. за межами військової частини з поважних причин, внаслідок хвороби, що підтверджується заключенням інфекціоніста ВМКЦ ЗР від 12.12.2022 р., направленням Військової частини НОМЕР_1 № 156 від 12 грудня 2022 року, результатом імунохроматографічного дослідження № 3661 від 12.12.2022 р., який здійснений у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Варто відзначити, що в ході здійснення службового розслідування Позивачем вищевказані акти були долучені до матеріалів останнього і на час винесення оспорюваного наказу знаходились у справі відносно ОСОБА_1 . Відповідно до п. 20 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 р. № 641 самоізоляції підлягають особи з підозрою на інфікування або з підтвердженим діагнозом COVID-19 в легкій формі за умови, що особа не потребує госпіталізації. Наголошує, що у вказаний вище проміжок часу Позивач позбавлена можливості була проінформувати у письмовій формі свого безпосереднього керівника про причини відсутності на службі, у зв`язку із самоізоляцією, внаслідок підтвердження коронавірусної хвороби. Позивач проходила лікування вдома і не була госпіталізована у спеціальний медичний заклад військового типу через необхідність догляду за своєю хворою матір`ю, яка у вказаний вище часовий проміжок також хворіла на таку інфекцію та остання є особою похилого віку, яка за станом здоров`я потребує догляду.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що з 12.12.2022 року до 08:00 год 16.12.2022 року Позивачка у період дії воєнного стану оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» без поважних причин була відсутня на військовій службі, а після прибуття до військової частини НОМЕР_1 не надала підтверджуючих документів про проходження нею лікування. По даному факту наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2022 року №439 було призначене службове розслідування, яке проводилось у відповідності та з дотриманням вимог наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України».

За результатами проведеного службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 року №179 Позивачку за відсутність на службі без поважних причин, порушення вимог статей 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України було притягнено до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана», позбавлено премії за грудень 2022 року в повному обсязі, додаткової винагороди в розмірі 30000,0 гривень за грудень 2022 року та складено протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 172-11 КУпАП («Самовільне залишення військової частини або місця служби»), який разом із матеріалами службового розслідування був направлений до Золочівського районного суду Львівської області.

Золочівський районний суд Львівської області своєю постановою від 28.12.2022 року у справі №445/1964/22 (провадження №3/445/1031/22) Позивачку визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч,4 ст. 172-11 КУпАП (самовільне залишення військової частини або місця служби), та на підставі ст.22 даного кодексу звільнив Позивачку від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням. За результатами апеляційного оскарження рішення залишене в силі Львівським апеляційним судом Львівської області постановою від 25.01.2023. Відповідач вважає преюдиційним рішення суду у справі №445/1964/22, а обставини самовільного залишення військової частини або місця служби позивачкою встановленими.

Позбавлення премії військовослужбовців за невихід на службу без поважних причин передбачено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а позбавлення додаткової винагороди військовослужбовців у розмірі 30 000 грн за самовільне залишення військової частини, місця служби або дезертирство передбачено Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.10.2022 року №256 Позивачка прибула з військової частини НОМЕР_2 на посаду офіцера-психолога ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 та з 07.10.2022 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 439 від 17.12.2022 року «Про призначення службового розслідування щодо прибуття з лікування без підтверджуючих документів» тимчасово виконуючим обов`язки заступника командира частини з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_2 , проведене службове розслідування щодо прибуття з лікування без підтверджуючих документів старшого лейтенанта ОСОБА_3 .

За результатами проведеного службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2022 року №179 Позивачку за відсутність на службі без поважних причин, порушення вимог статей 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України було притягнено до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення «Сувора догана», позбавлено премії за грудень 2022 року в повному обсязі, додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень за грудень 2022 року та складений протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.4 ст. 172-11 КУпАП («Самовільне залишення військової частини або місця служби»), який разом із матеріалами службового розслідування був направлений до Золочівського районного суду Львівської області.

Не погодившись із цим наказом, позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Відповідно до статті 12 Статуту ВС ЗС України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (ст.13 Статуту ВС ЗСУ).

Відповідно до статті 14 Статуту ВС ЗС України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до статті 17 статуту ВС ЗС України на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно статті 28 Статуту ВС ЗС України визначено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено. що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Пунктом 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (ст.85).

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Згідно абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України ( пункт 3 розділу ІV Порядку № 608).

Відповідно пунктів 1-6 Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину. Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Суд ухвалою витребував у відповідача копію матеріалів службового розслідування.

Так актом службового розслідування встановлено наступне: «… З отриманих пояснень від старшого лейтенанта ОСОБА_4 стало відомо: 09.12.2022 року в неї погіршилося самопочуття (головна біль, сильна слабкість). Ввечері 09.12.2022 року самостійно купила експрес-тест на виявлення захворювання на COVІD-19, який дав позитивний результат. Після чого 12.12.2022 року самопочуття не покращилося, тому звернулася в медичний пункт військової частини НОМЕР_1 . За результатами огляду начальником медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом м/с МЕДВІДЬ 1. було запропоновано старшому лейтенанту ОСОБА_4 стаціонарне лікування в інфекційному відділенні ВМКЦ ЗР м. Львів. Згідно виписаного направлення № 156 від 12.12.2022 старший лейтенант ОСОБА_4 вибула у ВМКЦ ЗР м. Львів. За результатами огляду лікаря-інфекціоніста ВМКЦ ЗР м. Львів капітана м/с ПОЛІЩУК М. старшому лейтенанту ПРИХОДЬКО О. було запропоновано пройти стаціонарне лікування в інфекційному відділенні ВМКЦ ЗР м. Львів, від чого остання відмовилась у зв`язку із тим, що вдома потребує догляду її матів, яку вона не може залишити однією. Тоді капітан м/с ОСОБА_5 рекомендувала старшому лейтенанту ОСОБА_6 лікуватися амбулаторно протягом 5-ти діб, приймаючи призначений курс лікування та у випадку погіршення самопочуття з`явитися повторно до ВМКЦ ЗР м. Львів 17.12.2022. Старший лейтенант ОСОБА_6 з 12.12.2022 по 08:00 16.12.2022 знаходилась вдома, лікувалась самостійно. На службу вийшла 16.12.2022 тому, що вже стала почувати себе краще. Те, що знаходилась вдома доповіді не здійснювала нікому, тому що стверджує, що уточнювати місцеперебування хворих військовослужбовців частини зобов`язані медичні працівники частини.

З отриманих пояснень від начальника медичного пункту військової / частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 стало відомо: 12.12.2022 року в медичний пункт військової частини прибула старший лейтенант ОСОБА_4 зі скаргами на загальну слабкість, нежить, кашель, підвищену температуру. Придбаний самостійно експрес-тест на виявлення захворювання на COVID-19 показав позитивний результат. Було встановлено діагноз: ОСОБА_8 , гострий ларинготрахеїт. Старшому лейтенанту ОСОБА_4 було виписано направлення № 156 від 12.12.2022 у ВМКЦ ЗР м. Львів для проходження стаціонарного лікування. У військову частину старший лейтенант ОСОБА_4 прибула лише о 08.00 16.12.2022 року з листком огляду лікаря-інфекціоніста ВМКЦ ЗР м. Львів від 12.12.2022 в якому було зазначено: коронавірусна хвороба легкого ступеня, призначене лікування в умовах ізоляції в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 . В період з 12.12.2022 по 16.12.2022 місцеперебування старшого лейтенанта ПРИХОДЬКО О. невідомо.

Згідно рапорту майора СИДОРЧУКА Б. вх. № 5230 від 16.12.2022 року стало відомо, що 16.12.2022 року офіцер-психолог ремонтно- відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_4 прибула на службу і не надала підтверджуючих документів про проходження нею лікування в період з 12.12.2022 по 16.12.2022 року.

В ході службового розслідування було встановлено, що дійсно о 08.00 годині 16.12.2022 року старший лейтенанта ОСОБА_9 самостійно прибула у військову частину та приступила до виконання службових обов`язків. Старший лейтенант ОСОБА_4 підстав для законної відсутності не надала, у поясненні зазначила, що перебувала за місцем проживання та згідно рекомендацій лікаря-інфекціоніста ВМКЦ ЗР м. Львів проходила амбулаторне лікування самостійно. …

… З вищенаведеного вбачається, що старший лейтенант ОСОБА_4 в період з 12.12.2022 року до 08.00 годин 16.12.2022 року проводила час на власний розсуд, підтверджуючих документів стосовно законної відсутності не надала. Про результати медичного огляду у ВМКЦ ЗР м. Львів по команді не доповіла, згідно отриманих рекомендацій у медичний пункт військової частини НОМЕР_1 не з`явилася.

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_4 з 12.12.2022 року до 08.00 годин 16.12.2022 року без поважних причин була відсутня на службі, чим вчинила дії, які підпадають під кваліфікацію правопорушення за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Самовільне залишення військової частини або місця служби», а також нез`явлення вчасно без поважних причин на військову службу з лікувального закладу тривалістю до 10 діб, вчинене в умовах воєнного стану, вимог ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ № 260 від 07.06.2018 року та Окремого доручення Міністра оборони України № 912/3/53 від 07.11.2022…».

Згідно з статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів) (ст.48 Дисциплінарного статуту) . Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту. Статтею 83 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту

За результатами службового розслідування тво командира ВЧ НОМЕР_1 видав наказ, відповідно до якого:

- за відсутність на службі без поважних причин з 12.12.2022 року до 08.00 години 16.12.2022 року, порушення вимог ст. 9, 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, офіцеру-психологу ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_10 оголосити дисциплінарне стягнення - «СУВОРА ДОГАНА» та позбавити премії за грудень 2022 року в повному обсязі;

- старшого лейтенанта ОСОБА_4 позбавити виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану в розмірі 30 000 гривень за грудень місяць 2022.

Так із наведеного судом встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_4 через хворобу отримала у медичному пункті ВЧ НОМЕР_1 направлення №156 від 12.12.2022 року у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону м. Львів для проходження стаціонарного лікування.

Із листка-огляду лікаря-інфекціоніста ВМКЦ ЗР м. Львів капітана м/с Поліщук М. від 12.12.2022 слідує, що старшому лейтенанту ПРИХОДЬКО О., призначене лікування в умовах ізоляції в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 .

Проте всупереч наданим рекомендаціям старший лейтенант ОСОБА_4 проходила лікування вдома, про що не повідомила свого безпосереднього керівника.

Суд відмічає, що матеріали службового розслідування не містять документів на підтвердження пояснень позивачки про рекомендації лікаря проходити лікування амбулаторно, не були надані такі докази і під час звернення до суду.

Натомість у листку-огляді лікаря-інфекціоніста ВМКЦ ЗР м. Львів капітана м/с Поліщук М. від 12.12.2022 чітко вказано, що лікування ОСОБА_6 призначене в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 .

Суд не приймає до уваги посилання позивачки на постанову КМУ від 22.07.2020 № 641 щодо наявності у неї права на самоізоляцію через встановлення коронавірусної хвороби легкого ступеню, як на підставу перебувати поза межами військової частини без повідомлення керівництва, оскільки на позивачку як на військовослужбовицю поширюються певні правила поведінки, і обов`язок повідомлення про місцезнаходження безпосереднього керівника.

Враховуючи наведене, суд погоджується із відповідачем, щодо наявності встановленого у ході службового розслідування порушення позивачкою службової дисципліни.

Позбавлення премії військовослужбовців за невихід на службу без поважних причин передбачено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», а позбавлення додаткової винагороди військовослужбовців у розмірі 30 000 грн за самовільне залишення військової частини, місця служби або дезертирство передбачено Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29.

Згідно пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Згідно пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, Міністром оборони України було прийнято Окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, яким визначено коло військовослужбовців, які не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень. Згідно пункту 9 даного доручення до таких військовослужбовців, належать військовослужбовці, які: ... самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Відтак суд вважає спірний наказ правомірним та законним.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Враховуючи наведені висновки суду, у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.