Справа № 400/9621/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 р. № 400/9621/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003, Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, вул. Маршала Василевського, 40/1,Миколаїв,54003,

третя особа:Головне управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 20.09.2021 № 33-КП,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач, ФОП) звернувся з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області, за участю в якості третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору Головного управління ДПС у Миколаївській області, про визнання протиправною та скасування постанови від 20.09.2021 р. № 33-КП про накладення штрафу в розмірі 180000,00 грн.

22.10.2021 року позовна заява була залишена без руху.

Ухвалою від 16.11.2021 р. (суддя Брагар В.С.) позовну заяву було повернуто.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2021 р. ухвалу від 16.11.2021 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

09.05.2022 р. здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи справу передано судді Лісовській Н.В.

Ухвалою від 27.05.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ГУ ДПС у Миколаївській області було проведено фактичну перевірку ФОП на предмет дотримання суб`єктом господарювання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за період з 12.03.2019 року по 29.07.20121 року.

За результатами перевірки, органом ДПС складено акт від 30.07.2021 р. № 5627/14/29/07/ НОМЕР_1 про порушення абз. 1 постанови КМУ від 17.06.2015 р. № 413, де серед іншого перевіряючі зазначили, що ФОП використовує найману працю осіб, які не працевлаштовані в належному законному порядку. На підставі зазначеного акту відповідачем прийнято постанову від 20.09.2021 р. № 33-КП про накладення штрафу в розмірі 180000,00 грн. Позивач заперечує висновки акту перевірки, вважаючи їх недостовірними та необґрунтованими. Позивач зазначає, що штраф накладено на нього за неподання відомостей про прийняття на роботу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 протиправно. Позивач зауважує, що в барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснюють господарську діяльність не тільки ФОП ОСОБА_1 , а й ФОП ОСОБА_5 , але ні перевіряючими працівниками ДПС цього не було перевірено, ані Відповідачем ці факти не були досліджені, що призвело до хибних висновків, викладених в Акті перевірки, а як наслідок, незаконного застосування штрафних санкцій Відповідачем. Позивач наголошує, що він особисто здійснював торгівлю в барі під час проведення перевірки 20.07.2021 р. Позивач не використовував найману працю у своїй підприємницькій діяльності. Особи, зазначені в акті перевірки, працюють у ФОП ОСОБА_5 за цивільно-правовими договорами. Відповідач інспекційне відвідування не проводив, висновки, викладені в Акті перевірки ДПС, ніяким чином не перевіряв.

Окрім того, Позивач загострює увагу суду на тому, що не був обізнаний про дату й час розгляду справи про накладення штрафу. Позивач намагався надати письмові пояснення з додатковими доказами, але відповідач документи не прийняв. Не надано позивачу можливості ознайомитися з матеріалами справи, що є грубим порушенням процесуальних прав. На підставі вищевикладеного, Позивач вважає, що постанова про накладенні штрафу № 33-КП винесена протиправно, з порушенням процедури для прийняття таких рішень та просить суд її скасувати.

11.07.2022 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі Порядок № 509), визначено з яких підстав накладаються штрафи управлінням Держпраці. Серед іншого, підставою для накладення штрафу законодавець визначає акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Відповідач зазначає, що ним був дотриманий порядок та строки винесення постанови, Позивач своєчасно був повідомлений і про розгляд питання про накладенні штрафу, про що свідчить квитанція «Укрпошти» від 11.08.2021 року, і про прийняття оскаржуваної постанови. В рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень стоїть підпис ОСОБА_1 . Відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та просить суд відмовити в задоволенні позову.

28.04.2023 р. Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці подано відзив на позовну заяву, в якому підтримано позицію відповідача, та Ухвалою від 05.06.2023 р. суд залучив Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці в якості другого відповідача по справі.

05.06.2023 р. представником позивача подано клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Підготовче провадження у справі закрито ухвалою суду від 26.06.2023 р.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

20.07.2021 р. ГУ ДПС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку щодо дотримання норм законодавства з питань обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального за період з 12.03.2019 р. по 29.07.2021 р.

Результати перевірки оформлені актом від 30.07.2021 р. № 5627/14/29/07/ НОМЕР_1 (а. с. 85-91).

В акті ДПС зазначено, що 20.07.2021 р. о 17:08 год проведено перевірку бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_2 , у присутності ФОП ОСОБА_1 . В Акті перевірки відображено, що перевірка проводилася в присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -бармена бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_3 -офіціанта бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_4 -кухара бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а. с. 86).

Серед іншого у висновках акту перевірки працівниками ДПС зазначено, що позивач на порушення ст. 24 КЗпП та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413 не подав відомості про прийняття на роботу ОСОБА_2 на посаду бармена, ОСОБА_3 на посаду офіціанта, ОСОБА_4 на посаду кухара, та ці працівники допущені ФОП ОСОБА_1 до роботи без оформлення трудових віднови.

Під час проведення перевірки від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 працівниками ДПС були відібрані пояснення (а. с. 92; а. с. 93; а. с. 94).

У своїх письмових поясненнях від 20.07.2021 р. ОСОБА_2 зазначив, що проходить стажування на посаду бармена у ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2021 року та заробітна плата становить 350 грн в день (а. с. 92).

ОСОБА_3 у своїх поясненням від 20.07.2021 року зазначив, що також проходить стажування в у ФОП ОСОБА_1 у барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на посаду офіціанта з 19.07.2021 року. Заробітна плата становить 6200 грн та отримується 1 раз на місяць (а. с. 93).

ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначила, що працює кухарем у ФОП ОСОБА_1 з 18.07.2021 року, заробітна плата становить 400 грн в день та отримує вона її в кінці кожного дня (а. с. 94).

Акт перевірки підписаний Позивачем без зауважень.

Копії матеріалів перевірки були направлені ГУ ДПС у Миколаївській області на адресу Управління Держпраці у Миколаївській області, для прийняття відповідного рішення (а. с. 83-84).

Про розгляд справи про накладення штрафу Управління Держпраці у Миколаївській області повідомило позивача листом від 11.08.2021 р. (а. с. 99), який позивач отримав 12.08.2021 р. (а. с. 100).

20.09.2021 р. відповідачем прийнято постанову № 33-КП про накладення штрафу в розмірі 180000,00 грн (а. с. 103-107).

Про прийняття постанови позивача повідомлено листом від 20.09.2021 р. з направленням копії постанови (а. с. 101). Лист та постанову отримано позивачем 24.09.2021 р. (а. с. 102).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина 2 статті 19 Конституції України).

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 43 Основного Закону, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі Закон № 877).

Відповідно до статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За правилами частини 5 статті 2 Закону № 877 заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (стаття 3 Закону № 877).

Згідно з приписами частини 4 статті 4 Закону № 877 виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

У свою чергу, частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 р. (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (підпункт 6 пункту 4 Положення № 96).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 Про порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (в редакції від 23.07.2020 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин), зазначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності (п. 24).

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (п. 25).

Припис або вимога інспектора праці можуть бути оскаржені відповідно у десятиденний та одноденний строк з дати їх отримання до керівника або заступника керівника відповідного територіального органу Держпраці (п. 26).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, за результатами розгляду Акту перевірки ДПС та матеріалів до нього Відповідачем 1 не складався припис про усунення виявлених порушень на адресу ФОП ОСОБА_1 .

Правова позиція Відповідача фактично зводиться до того, що Акт перевірки ДПС є самостійним та достатнім доказом вчинення суб`єктом господарювання правопорушення у сфері трудового законодавства.

Але, суд не може погодитися з даною позицією, оскільки така позиція зводить нанівець функціональні повноваженням органів Держпраці, саме на які законодавцем покладено реалізацію державної політики, зокрема, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 260/586/20, адміністративне провадження № К/9901/2884/21 досліджував питання щодо правової можливості управлінню Держпраці накладати штрафи на підставі акту перевірки ДПС. У рамках розгляду вищевказаної справи, суд дійшов висновку, що без здійснення заходу державного нагляду (контролю) відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України можуть бути накладені лише штрафи на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, установі, організації. У всіх інших випадках вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, проведення заходу державного нагляду (контролю) є обов`язковим.

Також положення ч. 8 ст. 265 КЗпП України не забороняють накладати штрафи на підставі акта перевірки ДПС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, як це передбачено абз. 5 п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 р. № 509. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.01.2021 у справі № 380/1116/20.

Утім відомості, викладені в акті перевірки, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці. Це свідчить, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи в порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці (21 серпня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 822/1037/18, адміністративне провадження № К/9901/63642/18).

Таким чином, у донному випадку управління Держпраці мало право накладати штраф на підставі акту перевірки ДПС, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, але при обов`язковому дослідженні фактичних обставин здійснення порушення Позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем 1 фактичні обставини допущення ФОП ОСОБА_1 до роботи осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належним чином не досліджувалися.

Так, з пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що вони перебували на стажуванні у ФОП ОСОБА_1 з 18.07.2021 року по 20.07.2021 року, оплату отримували щоденно в кінці робочого дня.

Євдокімова у своїх поясненнях зазначає, що працює у ФОП ОСОБА_1 з 18.07.2021 року та оплату також отримує в кінці робочого дня.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки фактично ці особи виконували роботу за договором про надання послуг та в кінцевому результаті отримували оплату за виконаний об`єм роботи, то такий договір не може кваліфікуватись як трудовий.

Слід зазначити, що виходячи з пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , всі ці особи мали взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 по два дні кожний (18.07.2021,19.07.2021, 20.07.2021), за кожен виконаний обсяг роботи щоденно з ними розраховувалися.

Доказів про те, що ці особи працюють та отримують заробітну плату Актом перевірки не встановлено, та в свою чергу не встановлено Відповідачем під час розгляду матеріалів з метою винесення штрафу.

З аналізу таких правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Євдокімовю прослідковується чіткий результат наданих послуг без подальшого продовження їх виконання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що органи Управління Держпраці у Миколаївської області, через неякісне дослідження Акту перевірки та матеріалів, доданих до нього, та через не з`ясування фактичних обставин справи, надали невірну юридичну кваліфікацію цивільно-правовим договорам.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) зазначив, що принцип належного урядування, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування та прийняття оскаржуваної постанови, мало місце поза межами правового регулювання, що є достатньою і самостійною підставою для визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками такого відвідування.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем незаконно здійснено захід державного контролю діяльності позивача, правовим наслідком чого, з урахуванням приписів частини 2 статті 2 КАС України, яка закріплює матеріально-правові основи діяльності суб`єкта владних повноважень, є те, що такий незаконний захід контролю не може породжувати виникнення законних підстав для винесення постанови та подальшого застосування до суб`єкта господарювання штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14, від 05.02.2019 року у справі №821/1157/16, від 05.02.2019 року у справі №2а-10138/12/2670, від 04.02.2019 року у справі №807/242/14, за висновками якої невиконання вимог закону щодо процедури проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

До того ж, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах від 25.05.2022 р. у справі № 1440/1978/18, судом касаційної інстанції зауважено, що порушення процедури проведення заходів контролю саме по собі може бути підставою для визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками їх здійснення, у тому разі, якщо таке порушення є суттєвим та безпосередньо впливає на кінцеве рішення суб`єкта владних повноважень.

Стосовно процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідач не довів правомірності оскаржуваної постанови, що має наслідком задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 2270,00 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) та Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 44742194), за участю третьої особи Головного управління ДПС у Миколаївській області вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 44104027), про визнання протиправною та скасування постанови від 20.09.2021 р. № 33-КП про накладення штрафу в розмірі 180000,00 грн задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Миколаївській області від 20.09.2021 р. № 33-КП про накладення штрафу.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 44742194) судовий збір у сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27.07.2023 р.

Суддя Н.В. Лісовська