Справа № 420/1289/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1289/23

Категорія: 113030000 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

Місце ухвалення: 11:22 год., м. Одеса

Дата складання повного тексту: 24.04.2023 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДМС України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління (далі ГУ) ДМС України в Одеській області про:

- визнання неправомірним та скасування наказу ГУ ДМС України в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області у відповідності з процедурою, передбаченою ст. 8 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 08 липня 2011 року №3671-VI (далі №3671-VI), прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він є громадянином Російської Федерації (далі РФ). На час проживання на території РФ він засуджував дії влади РФ щодо війни в Україні та висловлював свою позицію в соціальній мережі "Інстаграм" та серед співробітників, через що зазнав переслідувань та погроз з боку співробітників, де він працював. Позивач вирішив виїхати до України, так як одружений з громадянкою України, та наразі тут проживають його родичі. Позивач продовжує активно зазначати свою позицію проти війни та режиму РФ. Через це позивач побоюється ув`язнення на території РФ у разі повернення та мобілізації.

При цьому, позивач вказує, що зважаючи на дані обставини, у випадку повернення до країни походження, він може стати жертвою переслідувань з боку державних органів РФ.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Одеській області задовольнити повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДМС в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зобов`язано ГУ ДМС України в Одеській області у відповідності з процедурою, передбаченою ст. 8 Закону №3671-VI, прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту стосовно громадянина РФ ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ГУ ДМС України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- за результатом аналізу клопотання шукача захисту встановлено, що воно є необґрунтованим, тобто не містить умов передбачених п.п.1, 13 ч.1 ст. 1 Закону №3671-VI, оскільки твердження заявника носять загальний характер, не містять належної аргументації та деталізації, суперечливі та непослідовні;

- заявник не зміг повідомити обставини, які б вказували, що причини неможливості його повернення до країни громадської належності пов`язані з ймовірними переслідуванням за ознаками визначення статусу біженця або особою, яка потребує додаткового захисту, побоювання стосовно існування загрози для її життя та безпеки у випадку повернення на Батьківщину;

- за результатами проведеного аналізу матеріалів особової справи від заявника не отримано інформації, яка б вказувала на обставину прийняття ним та його близькими родичами участі або надання сприяння протестам, які проходили на території РФ з приводу війни з Україною.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДМС України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином РФ, уродженцем м. Юхнов Калузької області, за національністю росіянин, за віросповіданням атеїст, що підтверджується матеріалами особової справи №2022OD0113 (а.с.1-251, т.2).

04 жовтня 2021 року позивач одружився з громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії № НОМЕР_1 від 04 жовтня 2021 року. Дітей від шлюбу не має.

Позивач має середню освіту, яку здобув на території РФ.

До виїзду в Україну позивач працював продавцем-консультантом у ТОВ "Ритмы здоровья", що підтверджується записом у трудовій книжці.

21 лютого 2022 року ОСОБА_1 прибув на територію України легально, авіарейсом Москва (РФ) Рига (Латвія) Одеса (Україна), на підставі паспортного документа гр. РФ для виїзду за кордон 76 4503558, виданого 30 квітня 2021 року, з терміном дії до 30 квітня 2031 року.

26 грудня 2022 року позивач звернувся до управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУДМС України в Одеській області (а.с.3-6, т.2) та 03 січня 2023 року подав анкету особи, яка звернулась із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що він був і є супротивником війни РФ проти України та її народу. Висловлюючи свою позицію, він отримував погрози з боку громадян РФ у соціальних мережах. Крім того, матері позивача телефонували з військкомату, цікавилися місцезнаходженням позивача, повідомили про надіслання повістки за адресою проживання, попередили про відповідальність за неявку до військкомату. Позивач вказав, що не бажає воювати в Україні, і за це його можуть притягнути до відповідальності у разі повернення до РФ. (а.с.3-5, т.2).

За результатами розгляду заяви та особової справи №2022OD0113 громадянина РФ ОСОБА_1 . Управлінням з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області складено висновок про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на підставі ч.6 ст. 8 Закону №3671-VI (а.с.207-222, т.2).

Наказом заступника начальника Головного управління начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року "Про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту", відповідно до п.п.4, 6 ст. 8 Закону №3671-VI та п.п.4, 3 ч.4 Правил (затверджених наказом МВС України від 07 вересня 2011 року №649), приймаючи до уваги письмовий висновок головного спеціаліста відділу по роботі з шукачами захисту стосовно матеріалів особової справи позивача №2022OD0113 відмовлено в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25, т.3).

16 січня 2023 року позивач отримав повідомлення Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області за №5/1-8 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, виданого на підставі наказу заступника начальника Головного управління начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року (а.с.226-229, т.2).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції вказав про те, що відповідач не дослідив інформацію по країні походження позивача з достовірних джерел та зробив передчасні висновки про очевидну необґрунтованість заяви позивача та відсутність щодо нього умов, передбачених п.п.1, 13 ч.1 ст. 1 Закону №3671-VI.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ №10 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, скасовуючи зазначений наказ, встановивши відсутність підстав для відмови позивачу в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати відповідача у відповідності з процедурою, передбаченою ст. 8 Закону №3671-VI, прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту стосовно позивача.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 14 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право шукати притулку від переслідувань в інших країнах і користуватися цим притулком.

Порядок правового регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, втрати та позбавлення цього статусу, а також встановлення правового статусу біженців та осіб, які потребують додаткового захисту і яким надано тимчасовий захист в Україні врегульовано Законом №3671-VI.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1 Закону №3671-VI біженець це особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

У ст. 1А (2) Конвенції про статус біженців від 28 липня 1951 року також дано поняття "біженець", який означає особу, що внаслідок подій, які відбулися до 01 січня 1951 року, і через обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань за ознакою расової належності, релігії, громадянства, належності до певної соціальної групи чи політичних поглядів знаходиться за межами країни своєї національної належності і не в змозі користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися таким захистом внаслідок таких побоювань; або, не маючи визначеного громадянства і знаходячись за межами країни свого колишнього місця проживання в результаті подібних подій, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок таких побоювань.

Пунктом 13 ч.1 ст. 1 Закону №3671-VI установлено, що особа, яка потребує додаткового захисту це особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Частиною 6 ст. 8 Закону №3671-VI передбачено, що рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питань щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймаються за заявами, які є очевидно необґрунтованими, тобто якщо у заявника відсутні умови, зазначені п.п.1 чи 13 ч.1 ст. 1 цього Закону, а також якщо заяви носять характер зловживання: якщо заявник з метою визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає себе за іншу особу, а так само за заявами, поданими особами, яким було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлених п.п.1 чи 13 ч.1 ст. 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 вересня 2011 року №649 затверджено Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, які відповідно до п.1.1. визначають процедуру розгляду в Україні заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату, позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (далі Правила №649).

Пунктом 4.1. Правил №649 визначено, що під час попереднього розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС (особа, яка веде справу) протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації заяви:

а) проводить співбесіду із заявником з дотриманням правил, встановлених ч.ч.2, 3 ст. 8 Закону.

У разі залучення перекладача для участі в співбесіді, у тому числі через систему відеоконференц-зв`язку, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС перед початком співбесіди попереджає перекладача про необхідність дотримання умов конфіденційності, що оформлюється розпискою про нерозголошення відомостей, що містяться в особовій справі заявника (додаток 11).

Результати співбесіди оформлюються відповідним протоколом співбесіди (додаток 12) з особою, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що підписується цією особою або її законним представником, перекладачем, адвокатом, психологом, педагогом (за наявності);

б) розглядає відомості, наведені в заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та інші документи, вимагає додаткові відомості, що можуть підтверджувати наявність чи відсутність підстав для прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

в) готує письмовий висновок щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 13).

У висновку обов`язково робиться посилання на використану інформацію про країну походження заявника, включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу, якщо звіти було опубліковано в Інтернеті, та її співвідношення із змістом заяви та відомостями, отриманими під час співбесіди із заявником або його законним представником. Цей висновок повинен включати посилання на точну, актуальну інформацію з декількох джерел.

Відповідно п.4.3. Правил №649 на підставі письмового висновку уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС щодо прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС в межах установленого строку приймає одне з таких рішень:

а) про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

б) про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Підпунктом "е" п.5.1. Правил №649 визначено, що після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС (особа, яка веде справу) готує письмовий висновок щодо визнання або відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 20).

Висновок складається за результатом оцінки заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, комплексного та системного вивчення документів, наявних в особовій справі заявника, та перевірки фактів, повідомлених заявником або його законним представником.

Відомості та обставини, про які зазначено у заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і які не підтверджуються документами або іншими фактичними даними, можуть бути враховані під час підготовки висновку за умови, що твердження заявника стосовно обставин, зазначених у заяві, є послідовними і правдоподібними, надана ним інформація не суперечить загальновідомим відомостям, що мають відношення до справи заявника та встановлена загальна правдоподібність заяви.

Оцінка заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється на індивідуальній основі і включає в себе вивчення наявних відомостей про:

- всі відповідні факти, що стосуються країни походження на момент прийняття рішення щодо заяви, в тому числі закони і інші нормативно-правові акти країни походження заявника і порядок їх застосування;

- відповідні твердження і документи, представлені заявником, у тому числі інформацію про те, що заявник був або може стати об`єктом переслідування чи об`єктом завдання серйозної шкоди;

- особисті дані і обставини заявника, включаючи інформацію про те, що заявник був чи може стати об`єктом переслідування чи йому може бути завдано серйозної шкоди.

Той факт, що заявник вже був об`єктом переслідувань або йому було завдано серйозної шкоди, наявність прямих загроз такого переслідування або такої шкоди є важливим показником цілком обґрунтованих побоювань заявника стати жертвою переслідування або реального ризику отримати серйозну шкоду.

У висновку обов`язково робиться посилання на використану інформацію про країну походження заявника, включаючи сторінки, назви інформаційних звітів, роки та найменування установ чи організацій, що його підготували, посилання на електронну адресу, якщо звіти було опубліковано в Інтернеті, та її співвідношення із змістом заяви та відомостями, отриманими під час співбесіди із заявником.

У висновку викладається обґрунтована пропозиція територіального органу ДМС щодо прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Висновок уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС, на яку покладено розгляд справи, погоджується керівником структурного підрозділу територіального органу, до повноважень якого належить реалізація законодавства у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, та затверджується заступником керівника територіального органу ДМС, який відповідно до розподілу обов`язків спрямовує і координує діяльність структурного підрозділу з питань біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови ОСОБА_1 в оформленні документів для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту стало необґрунтованість поданої ним заяви. При цьому, відповідач зазначив, що у випадку повернення на Батьківщину йому не загрожуватиме смертна кара, тортури або нелюдське поводження чи покарання, так як під час проживання в РФ ним основоположні права та свободи не порушувались, будь-які докази ймовірних загроз життю, свободі чи безпеці особи відсутні. При цьому, територіальний орган ДМС вказав, що відповідно матеріалів особової справи спостерігається, що шукач захисту має дружину, яка є громадянкою України, а тому шукач захисту має право на отримання дозволу на імміграцію в Україну у відповідності до положень Закону України "Про імміграцію".

Разом з тим, у постанові від 10 вересня 2021 року у справі №120/192/20-а Верховний Суд вказав, що Закон №3671-VI визначає наступні етапи щодо заяви про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту:

- подання заяви про визнання біженцем або особи, що потребує додаткового або тимчасового захисту, та її прийняття уповноваженим органом (ч.6 ст. 5 Закону №3671-VI);

- оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Даний етап включає попередній (формальний) розгляд заяви, без розгляду заяви по суті (ст.ст. 7-8 Закону №3671-VI);

- розгляд заяви по суті та прийняття рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (ст. 9-10 Закону №3671-VI).

Статтею 8 Закону №3671-VI передбачається безпосередня реєстрація заяви-анкети та формування справи, за результатом чого (триває 15 робочих днів з моменту реєстрації заяви-анкети) приймається рішення про оформлення або відмову в оформленні документів для вирішення питання.

Так, Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2022 року у справі №640/22426/20 вказав, що на даному етапі, згідно ч.6 ст. 8 Закону №3671-VI фактично здійснюється відхилення очевидно необґрунтованих заяв, тобто тих, де відсутні обставини, що вказані в п.п.1, 13 ст. 1 Закону №3671-VI, а також, якщо особа видає себе за іншу, або якщо раніше особа вже зверталась з такою заявою.

Статтею 9 Закону №3671-VI передбачено безпосередній розгляд документів визначення обставин, за якими здійснюється звернення, розгляд їх на предмет обґрунтованості та прийняття безпосереднього рішення про надання або відмову в наданні статусу згідно поданої заяви. Саме в рамках проведення вказаного розгляду вже приймається рішення по суті поданої заяви надання або відмова в наданні статусу.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що виїзд з країни громадянської належності, за словами шукача захисту, відбувся з метою постійного проживання на території України зі своєю дружиною, яка є громадянкою України. Повертатися до країни постійного проживання заявник не бажає, через складну політичну ситуацію на території РФ, заявник зазначає про ймовірну можливість свого примусового рекрутування до лав збройних сил РФ та загрозу зазнати переслідування з боку державних органів.

На переконання позивача саме наявність громадянства України у його дружини, під час військової агресії РФ проти України, є додатковою підставою для обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань у разі повернення до країни громадянської належності.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що оскаржуваний наказ ГУ ДМС України в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не містять посилання на те, в чому саме полягає очевидна необґрунтованість обставин зазначених позивачем в заяві, а також, інформацію про те, що ОСОБА_1 видає себе за іншу особу, або, що він вже раніше звертався з такою заявою.

В свою чергу, Верховний Суд у вищевказаній постанові від 10 вересня 2021 року у справі №120/192/20-а зауважив, що зі змісту пп."е" п.5.1. Правил №649 випливає, що саме на етапі безпосереднього розгляду заяви після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту проводиться комплексне та системне вивчення документів, наявних в особовій справі заявника, перевірка фактів, повідомлених заявником або його законним представником, відомостей та обставин, про які зазначено у заяві про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і які не підтверджуються документами або іншими фактичними даними, можуть бути враховані під час підготовки висновку за умови, що твердження заявника стосовно обставин, зазначених у заяві, є послідовними і правдоподібними, надана ним інформація не суперечить загальновідомим відомостям, що мають відношення до справи заявника та встановлена загальна правдоподібність заяви тощо.

Додаткового, Верховний Суд звернув увагу, що згідно абз.4 пп."е" п.5.1. Правил №649 оцінка заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, здійснюється на індивідуальній основі і включає в себе вивчення наявних відомостей про:

- всі відповідні факти, що стосуються країни походження на момент прийняття рішення щодо заяви, в тому числі закони і інші нормативно-правові акти країни походження заявника і порядок їх застосування;

- відповідні твердження і документи, представлені заявником, у тому числі інформацію про те, що заявник був або може стати об`єктом переслідування чи об`єктом завдання серйозної шкоди;

- особисті дані і обставини заявника, включаючи інформацію про те, що заявник був чи може стати об`єктом переслідування чи йому може бути завдано серйозної шкоди.

Таким чином, Верховний Суд вказав, що відмова в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на попередній стадії приймається виключно в тому випадку, якщо заява є явно необґрунтованою.

Водночас, оцінка обґрунтованості побоювань внаслідок повідомлених заявником обставин здійснюється уповноваженою посадовою особою територіального органу державної міграційної служби вже після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №420/3258/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту прийнято відповідачем в порушення ст.ст. 8-10 Закону №3671-VI та встановленої процедури, так як відповідач фактично здійснив передчасний розгляд заяви по суті на стадії її попереднього розгляду та передчасно прийняв рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказане дає підстави для висновку про передчасність оскаржуваного наказу ГУ ДМС України в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та, відповідно, про його протиправність, що є підставою для його скасування.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДМС України в Одеській області у відповідності з процедурою, передбаченою ст. 8 Закону №3671-VI, прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд не вирішує в цьому разі питання про надання позивачам статусу біженців або особам, які потребують додаткового захисту, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії з повторного розгляду поданих заяв, тобто, зобов`язує його діяти у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту з врахуванням інформації по країні походження позивача та висновків суду.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає за необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДМС України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДМС України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДМС України в Одеській області №10 від 13 січня 2023 року про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Зобов`язати Головне управління ДМС України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 липня 2023 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.