Справа № 380/4798/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4798/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

26 липня 2023 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в письмовому провадженні питання про залишення адміністративного позову без розгляду у справі № 380/4798/23 за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просить:

- Визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не оформлення і не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 року та 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020 року, 01.01.2021 року та 01.01.2022 року із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 78% та премії у розмірі 95% відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704. наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та рішення Міністра оборони України від 14 січня 2020 №248/291, для перерахунку пенсії;

- Зобов`язати відповідача підготувати і надати до ГУ ПФУ у Львівській області нові довідки про розмір грошового забезпечення на ОСОБА_1 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року та 01.01.2022 року за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач обіймав на дату звільнення зі служби, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року, із зазначенням надбавки за особливості проходження служби у розмірі 78% та премії у розмірі 95% відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704. наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та рішення Міністра оборони України від 14 січня 2020 №248/291, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року відповідно.

Ухвалою судді від 17 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 22 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 після відкриття провадження у справі залишено без руху, а особі, що звернулася із позовною заявою, встановлено в п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки у спосіб подання до суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач через канцелярію суду 04 липня 2023 року подав клопотання від 29 червня 2023 на виконання ухвали суду. У вказаному клопотанні позивач наводить наступні причини поважності пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду:

- відповідно до частини третьої статті 51 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Застосування строків звернення до адміністративного суду із цим адміністративним позовом позбавляє позивача права на перерахунок пенсії при виникненні обставин, передбачених частиною 3 статті 51 Закону № 2262;

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року розгляд справи продовжено.

Вирішуючи клопотання позивача від 29 червня 2023 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина 2 статті 44 КАС України).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У аспекті цього суд зазначає, що згідно з частиною 4 статті 63 Закону № 2262, з наступними змінами та доповненнями, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України постановою від 13 лютого 2008 року № 45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

За змістом пункту 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку № 45 видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком № 45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 4 Постанови № 704, з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262.

З урахуванням викладеного суд уважає, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 01 січня відповідного року.

Отже, перебіг строку звернення до суду з цим позовом слід обраховувати саме з 01 січня відповідного року, зокрема, 2020, 2021, 2022.

З цим позовом до суду позивач звернувся 10 березня 2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Щодо покликань позивача на частину третю статті 51 Закону № 2262 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Закону № 2262 перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини органу Пенсійного фонду України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а зробила висновок, що норми статей 51, 55 Закону № 2262 (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У справі, яка розглядається, позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку із тим, що відповідач відмовив йому у виготовленні оновлених довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Отже, суми пенсії позивача з урахуванням оновленого грошового забезпечення не нараховані пенсійним органом, а тому є спірними.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів вини відповідача щодо невиготовлення оновлених довідок про розмір грошового забезпечення позивача, з огляду на таке.

У свою чергу пунктом 3 Порядку № 45 передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Проте позивач не надав суду доказів того, що відповідачу були надіслані списки, в яких позивач був зазначений, як особа, пенсія якого підлягає перерахунку, та що відповідач відмовив позивачу (зазначеному у відповідному списку) у видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення.

Водночас суд, ураховуючи сталу практику Верховного Суду, не заперечує того, що своє право на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення особа може також реалізувати шляхом звернення із відповідною заявою до уповноваженого на видачу довідки органу, спонукаючи його до вчинення таких дій.

Втім, за обставин цього спору позивач не реалізував своє право на отримання оновлених довідок про розмір грошового забезпечення вчасно, тобто у межах шестимісячного строку після того, як він дізнався про порушення свого права на їх отримання.

Зважаючи на викладене у сукупності, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 51 Закону № 2262.

Суд відзначає, що за загальним правилом поважними причинами пропуску строку звернення визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборним, та які не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Ураховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не зазначено та в процесі судового розгляду справи таких не встановлено, суд доходить висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 123 КАС України та залишення адміністративного позову без розгляду.

Указана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а та постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення наведеного спору.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду, наведені у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, є неповажними, то суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Частиною 5 статті 240 КАС України визначено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77,122,123, 240, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача від 29 червня 2023 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 26 липня 2023 року.

Суддя Гавдик З.В.