Справа № 540/6314/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/6314/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 02.09.2021 №0-2103 та рішення від 02.09.2021 №0-2103 про опис майна у податкову заставу.

Протиправність оскаржених податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу позивач мотивує тим, що на час їх прийняття податковий борг був відсутній, а зазначений у вимозі податковий борг безпідставно сформований на підставі податкових повідомлень-рішень, які в силу приписів статей 56, 60 Податкового кодексу України є скасованими та відкликаними.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.10.2021 року позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Ухвалою від 03.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою від 02.12.2021 відкладено розгляд справи на 24.12.2021.

16.12.2021 року від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі. Заява мотивована тим, що станом на 01.12.2021 податковий борг погашений позивачем у повному обсязі, тому оскаржені податкова вимога і рішення про опис майна у податкову заставу є відкликаними, унаслідок чого вони вже є нечинними і не порушують прав позивача.

Ухвалою суду від 24.12.2021 вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.02.2022. Крім того, цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Відповідачем 09.02.2022 подано відзив, за змістом доводів аналогічний аргументам, викладеним ним у заяві про закриття провадження.

Ухвалою від 15.02.2022 відкладено розгляд справи на 18.02.2022.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської області)», змінено підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду на Одеський окружний адміністративний суд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 справа № 540/6314/21 розподілена на суддю Пекного А.С.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 справу прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження та розпочато розгляд справи по суті спочатку, у зв`язку з чим призначено її до судового розгляду по суті на 19.04.2023 о 10:30 год. Також ухвалою зобов`язано відповідача не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання, докази погашення позивачем податкового боргу та припинення податкової застави.

Ухвалою від 19.04.2023 вирішено розгляд справи здійснювати без виклику та повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Також цією ухвалою: відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі; відповідача зобов`язано у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали надати до суду докази.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, позивач є власником:

- з 10.02.2016 року житлових приміщень площею 63,70 кв.м. по вул. Морській (без номеру) в с. Залізний Порт Голопристанського (на час розгляду справи - Скадовського) району Херсонської області;

- з 24.03.2014 року 1/ 4 частки площею 16,38 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_1 (на час розгляду справи - Скадовського) району Херсонської області;

- з 01.03.2018 року 3 / 5 частки площею 175,74 кв.м. житлового будинку АДРЕСА_2 .

29.12.2020 позивач отримала прийняті ГУДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі податкові повідомлення-рішення:

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 240,80 грн за 2019 рік ;

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 936,72 грн за 2019 рік ;

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4799,78 грн за 2019 рік ;

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 3680,62 грн за 2017 рік ;

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4259,70 грн за 2018 рік ;

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1050,75 грн за 2017 рік ;

форми «Ф» від 18.12.2020 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 902,90 грн за 2017 рік.

04.01.2021 позивач поштою надіслала до ГУДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі заяву, у якій повідомила про те, які саме об`єкти нерухомості їй належать та в яких частках і площею, а також про те, що платником податку за об`єкт нерухомості - житловий будинок АДРЕСА_2 є за їх письмовою згодою чоловік позивача ОСОБА_2 . Також у заяві позивач просила скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення та здійснити перерахунок суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідачем 07.02.2021 за №840/14/21-22-24-02-11, який позивач отримала 03.03.2021, надано відповідь на її заяву, у якій повідомлено про відсутність підстав для перерахунку сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом із відповіддю ГУДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі надіслало позивачу податкові повідомлення-рішення:

форми «Ф» від 05.02.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 272,53 грн за 2020 рік ;

форми «Ф» від 05.02.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 5432,39 грн за 2020 рік ;

форми «Ф» від 05.02.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1060,18 грн за 2020 рік .

Не погоджуючись із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач 09.03.2021 надіслала до Державної податкової служби України скаргу, в якій просила їх скасувати.

Доказів надання позивачу рішення за наслідками розгляд скарги до суду не надано.

Натомість ГУДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі вручило позивачу податкові повідомлення-рішення:

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 593,63 грн за 2018 рік ;

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 886,75 грн за 2019 рік ;

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 205,30 грн за 2020 рік ;

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 2203,33 грн за 2020 рік ;

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 798,64 грн за 2020 рік ;

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1946,25 грн за 2019 рік ;

форми «Ф» від 08.04.2021 №0-2103, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1302,94 грн за 2018 рік.

Зазначені податкові повідомлення-рішення оплачені позивачем 14.04.2021.

У подальшому 28.09.2021 позивач отримала від ГУДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі поштою податкову вимогу від 02.09.2021 №0-2103, якою станом на 01.09.2021 сума податкового боргу становить 4779,65 грн за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а також рішення №0-2103 від 02.09.2021 про опис майна у податкову заставу, прийняте в.о. заступника начальника ГУДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі.

Не погоджуючись із податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі також ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом другим підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий пункту 56.18 статті 56 ПК України).

За правилами, встановленими пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (в редакції Податкового кодексу України, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Водночас, до забезпечувальних заходів виконання податкового обов`язку належить податкова застава, право якої виникає згідно із Податковим кодексом України і не потребує письмового оформлення (пункти 88.1, 88.2 статті 88 ПК України).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Абзац третій пункту 89.3 статті 83 Податкового кодексу України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Також слід звернути увагу на те, що згідно із пунктом 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (пп. 60.1.1 п. 60.1 ст.60 ПК України);

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2 п. 60.1 ст.60 ПК України);

- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (пп. 60.1.3 п. 60.1 ст.60 ПК України);

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.4 п. 60.1 ст.60 ПК України);

- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.5 п. 60.1 ст.60 ПК України).

Згідно із пунктом 60.2 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Відповідно до пункту 60.3 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Згідно з пунктом 60.5 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Пунктом 60.6 статті 60 Податкового кодексу України установлено, що якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте у разі зміни суми податкового боргу, зокрема його збільшення, нормами Податкового кодексу України, не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу.

Крім того, питання припинення податкової застави врегульовано статтею 93 Податкового кодексу України, відповідно до якої майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:

- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку (підпункт 93.1.1 пункту 93.1 статті 93 ПК України);

- визнання податкового боргу безнадійним (підпункт 93.1.2 пункту 93.1 статті 93 ПК України);

- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (підпункт 93.1.3 пункту 93.1 статті 93 ПК України);

- отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання (підпункт 93.1.4 пункту 93.1 статті 93 ПК України);

- отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу (підпункт 93.1.6 пункту 93.1 статті 93 ПК України).

Згідно із пунктом 93.2 статті 93 Податкового кодексу України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.

Пунктом 93.3 статті 93 Податкового кодексу України визначено, що порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 № 586, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за № 859/30727, затверджено Порядок застосування податкової застави податковими органами (далі - Порядок).

Пунктами 8, 12 розділу І Порядку установлено, що день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства. Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.

Згідно із пунктами 1, 2 розділу ІІ та пункту 1 розділу IV Порядку, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу.

Податковий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.

Пунктами 1, 2 розділу VI Порядку установлено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення.

Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення у встановлені законодавством строки з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.

У зв`язку з викладеним суд також враховує, що у постанові від 27 жовтня 2022 року (справа №240/9395/20) Верховний Суд дійшов такого висновку: «Аналіз норм підпунктів 14.1.153, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 59.3 статті 59, пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України дають підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений пунктом 95.2 статті 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ Податкового кодексу України.

Питання взаємозв`язку між чинністю податкової вимоги та чинністю рішення про опис майна у податкову заставу вже вирішувалось Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року (справа №240/6321/20), в якій було сформульовано такий правовий висновок: «Виникнення права податкової застави законодавство не пов`язує із чинністю податкової вимоги, а скасування податкової вимоги, зокрема з підстав порушення контролюючим органом певних процедур, само по собі не є свідченням відсутності в особи узгоджених грошових зобов`язань».

Слід зазначити, що виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження».

Поряд з цим передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є саме наявність податкового боргу. Натомість, податкова вимога не є тим рішенням, оскарження якого до суду саме по собі має наслідком визнання попередньо узгоджених грошових зобов`язань неузгодженими. Відсутні такі наслідки і у випадку скасування судом відповідної податкової вимоги.

Як видно з матеріалів справи, відповідачем прийнято податкову вимогу від 02.09.2021 №0-2103, відповідно до якої станом на 01.09.2021 сума податкового боргу позивача становить 4779,65 грн за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У цій вимозі позивача також попереджено, що у неї виник податковий борг та починаючи з 30.08.2021 на будь-яке її майно, вартість якого відповідає сумі податкового боргу, розповсюджується право податкової застави.

Тому відповідачем також на підставі статті 89 Податкового кодексу України прийнято рішення №0-2103 від 02.09.2021 про опис майна у податкову заставу.

З наданих відповідачем доказів витягу з АС «Податковий блок» вбачається, що податковий борг був погашений позивачем 01.12.2021 в повному обсязі і станом на 14.12.2021 за позивачем, навпаки, наявна була переплата.

Наведене дозволяє стверджувати, що з 01.12.2021 податкова вимога від 02.09.2021 №0-2103 є відкликаною, про що зазначає і відповідач.

Отже, згідно із пунктами 93.1 та 93.2 статті 93 Податкового кодексу України припинилось також і право податкової застави щодо майна позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що прийняття окремого рішення про відкликання вимоги контролюючим органом Податковим кодексом не передбачається, оскільки відповідно пункту 60.2 статті 60 Податкового кодексу України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2, частин 1, 2 статті 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, в порядку адміністративного судочинства підлягає захисту виключно порушене право позивача.

За таких обставин, оскільки податкова вимога від 02.09.2021 №0-2103 відкликана у порядку статті 60 Податкового кодексу України, та у зв`язку з цим право податкової застави щодо майна позивача є припиненим згідно із статтею 93 цього ж Кодексу, то відповідно, ці вимога та рішення №0-2103 про опис майна у податкову заставу не створюють для позивача обов`язків із сплати податків та не породжують для позивача інших негативних наслідків, а відтак і не порушує прав позивача, оскільки вказані рішення втратили свою чинність.

Отже, з урахуванням наведеного на час розгляду цієї справи підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний