Справа № 211/1199/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2023 року Справа № 211/1199/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач, з урахуванням уточнень та доповнень, просить:
- прийняти рішення про визнання рішення № 47 від 27 серпня 2021 року, Головного управління Державної міграційної службі України в Дніпропетровської області про заборону в`їзду в Україну громадянину Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.05.2012 року Республікою Вірменія, який проживав АДРЕСА_1 строком на 5 (п`ять) років незаконним та про його скасування.
- прийняти рішення про визнання рішення № 92 від 30 серпня 2022 року, Головного управління Державної міграційної службі України в Дніпропетровської області про заборону в`їзду в Україну громадянину Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.05.2012 року Республікою Вірменія який проживав АДРЕСА_1 строком на 10 (десять) років незаконним та про його скасування.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення про заборону в`їзду в Україну приймається виключно на підставі обґрунтованого звернення органів, визначених у п. 4 Інструкції № 1235. При цьому, в оскаржуваному рішенні відсутні обставини, передбачені ст. 13 ЗУ «Про правовий статус іноземців або осіб без громадянства», як підстави для заборони в`їзду на територію України. Також, в рішенні не вказані відомості про те, що під час перебування на території України позивач не виконав рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або має інші невиконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.
Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
13.06.2023 року відповідачем надано до суду відзив, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач є нелегальним мігрантом у якого відсутні правові підстави для перебування на території України, який крім того ухиляється виконувати рішення суду про примусове повернення до країни походження.
10.07.2023 року представником позивача було надіслано до суду відповідь на відзив, в якій він не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві, просить позовну заяву задовольнити.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.05.2012 року Республікою Вірменія, прибув в Україну 02 березня 2013 року через КПП «Іловайськ» з приватною метою - саме тимчасове проживання в Україні. Після в`їзду до України прибув в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області і мешкав за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації за місцем проживання. В подальшому переїхав до іншої адреси і на теперішний час має власну квартиру, в якій мешкає разом з власною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьківство підтверджується на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року, за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ечмідін республіка Вірменія, мешкаючий по АДРЕСА_1 є батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Степанівка Друга, Приазовського району Запорізької області. За зазначеним рішенням суду видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Довгинцівським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розу Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
На початку лютого 2018 року Головне управління ДМС України в Дніпропетровської області звернулось до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до гр. Вірменії ОСОБА_1 про видворення за межі України в примусовому порядку та з забороною в`їзду. 15 травня 2018 року за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, справа за № 211/1113/18 за позовом до ОСОБА_1 про видворення за межі України та забороною в`їзду було прийнято рішення за яким, на підставі ст.ст.9, 241-246,250, 289 КАС України, в задоволенні адміністративного позову Головного Управління ДМС України в Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про видворення за межі України та з забороною в`їзду відносно громадянина було відмовлено. Відповідно до рішення суду позивачем не надано доказів того, що дії відповідача ОСОБА_1 , суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, здоров`я, захисту прав і законних інтересів України.
26 вересня 2018 року Дніпровським апеляційним адміністративним судом, по справі 211/1113/18 була прийнята постанова, відповідно до якої апеляційну скаргу Головного Управління ДМС в України в Дніпропетровської області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровської області залишено без задоволення, рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2018 року залишено без змін.
13 квітня 2021 року Верховним Судом була прийнята постанова відповідно до якої, касаційна скарга Головного управління ДМС України в Дніпропетровської області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровської області була задоволена частково. Рішення Довгинцівського районного суд м Кривого Рогу від 15.05.2018 року та постанова Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року в частині вимог щодо примусового видворення - скасоване та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов у вказаній частині примусового видворення за межі території України громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.05.2012 року Республікою Вірменія, тимчасово мешкає за адресою АДРЕСА_2 .
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.05.2018 року та постанова Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року в частині вимог щодо заборони в`їзду на територію України терміном на 5 (п`ять) років скасоване та направлено на новий розгляд до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу.

Розглянувши адміністративну справу Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу ухвалив в задоволенні позову Головного управління ДМС України в Дніпропетровської області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України із забороною в`їзду, -в частині заборони в`їзду на територію України терміном на 5 (п`ять) років відмовив.

27 серпня 2021 року заступником начальника управління - начальником відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення ГУ ДМС України в Дніпропетровської області було прийнято Рішення № 47 про заборону в`їзду в Україну. Відповідно зазначеного Рішення було вирішено заборонити громадянину Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - Вірменія, в`їзд в Україну строком на 5 (п`ять) років до 27.08.2026 року, про прийняте рішення повідомлено Державну прикордонну службу України. Рішення обґрунтоване тим, що згідно ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме, строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього. Крім того в Рішенні ГУ ДМС посилається, як на підставу прийнятого рішення посилається на Постанову Верховного суду України № 211/1113/18(а211/91/18), якою було задоволено Касаційну скаргу ГУ ДМС України в Дніпропетровської області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України Дніпропетровської області в частині примусового видворення за межі України громадянина Вірменії ОСОБА_2 .

26.07.2022, в ході проведення цільових профілактичних заходів направлених на протидію нелегальній міграції, працівниками ГУ ДМС у Дніпропетровській області на території Дніпропетровської області виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наслідками проведених перевірок встановлено, що дії громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме вказаний іноземець не виконав прийняте відносно нього рішення про заборону в`їзду в Україну від 27.08.2021 №47, здійснивши перетин державного кордону поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю.

Вищевказана обставина підтверджується зокрема відсутністю інформації в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «система Аркан» (яка зберігає інформацію щодо перетину державного кордону фізичними особами у напрямках «в`їзд» та «виїзд» за останні п`ять років від дати здійснення контролю) стосовно перетину державного кордону України у напрямку «в`їзд» громадянином Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

30 серпня 2022 року начальником Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ГУ ДМС у Дніпропетровської області було прийнято Рішення № 92 про заборону в`їзду в України. Відповідно Рішення заборонено громадянину Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - Вірменія, в`їзд в Україну строком на 10 (десять) років до 30.08.2037 року, про прийняте рішення повідомлено Державну прикордонну службу України. Рішення обґрунтоване тим, що громадянин Вірменії ОСОБА_2 ухилявся від виконання Рішення № 47 про заборону в`їзду в Україну строком на 5 (п`ять років) і ч.3 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Крім того в Рішенні знову зазначено посилання на Постанову Верховного суду України № 211/1113/18(а211/91/18), якою було задоволено Касаційну скаргу ГУ ДМС України в Дніпропетровської області в особі Довгинцівського районного відділу у місті Кривому Розі ГУ ДМС України Дніпропетровської області в частині примусового видворення за межі України громадянина Вірменії ОСОБА_2 .

Не погодившись зі спірними рішеннями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлення порядку їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-VI (далі ЗУ №3773-VI).

Відповідно до п. 6 ст. 1 цього Закону іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Приписи статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", які кореспондуються з положеннями статті 26 Конституції України, визначають, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗУ №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом.

Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну регламентовані статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Так, відповідно до вказаної статті Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360 (далі - Положення), Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 7 Положення визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства у випадках, передбачених Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі Інструкція №353/271/150).

Згідно п. 4 цієї Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є:

дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України (п. 5).

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (далі - особи), перебування яких на території України не дозволяється визначено Інструкцією про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою Наказом МВС України від 17.12.2013 року №1235 (надалі Інструкція №1235).

Відповідно до п. 3 цієї Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, третьому та сьомому частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно із п. 4 Інструкції рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС України та її територіальними органами за ініціативою:

а) підрозділів Робочого апарату Укрбюро Інтерполу - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам у процесі співробітництва з правоохоронними органами інших держав та міжнародних правоохоронних організацій;

б) підрозділів кримінальної міліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення оперативно-розшукової діяльності;

в) слідчих підрозділів органів внутрішніх справ - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час здійснення кримінального провадження;

г) підрозділів міліції громадської безпеки - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку;

ґ) органів охорони здоров`я - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

д) за власною ініціативою - у разі невиконання особою постанови про накладення адміністративного стягнення за адміністративні правопорушення, розгляд справ за якими належить до компетенції ДМС України.

Відповідно до п. 5 Інструкції після отримання даних, які обґрунтовують необхідність заборони в`їзду в Україну особі, органи та підрозділи, визначені у пункті 4 цієї Інструкції, надсилають до ДМС України або її територіальних органів обґрунтоване звернення (довідку, рапорт), в якому зазначають такі відомості про особу: а) громадянство (підданство); б) прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян російської федерації та Республіки Білорусь - російською мовою з дублюванням латиницею, для інших іноземців та осіб без громадянства - латиницею); в) дата народження (день, місяць, рік); г) стать; ґ) місце проживання; д) серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий; е) відомості, які згідно з абзацами другим, третім та сьомим частини першої статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" дають підстави для прийняття рішення про заборону особі в`їзду в Україну; є) запропонований строк заборони в`їзду та відомості, які обґрунтовують його тривалість (обставини і характер вчинення іноземцем або особою без громадянства суспільно небезпечного діяння; результати перевірки особи за обліками МВС України, обліками правоохоронних органів іноземних держав та міжнародних правоохоронних організацій; наявність в особи не виконаних майнових зобов`язань перед юридичними або фізичними особами в Україні).

Пунктом 6 Інструкції визначено, що рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Порядок направлення рішення про заборону в`їзду в Україну особі до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України, визначений у п. 8 вказаної Інструкції.

Отже, з наведеного випливає, що законодавством передбачено чіткий перелік підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду на територію України.

З пояснень відповідача вбачається, що Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 211/1113/18 (2-а/211/91/18) виконано 23.08.2021 шляхом примусового видворення громадянина Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України через пункт пропуску «Бориспіль», що підтверджується відповідною інформацією щодо перетину державного кордону України у напрямку «виїзд» громадянином Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявною в інформаційно-телекомунікаційній системі щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «система Аркан».

Згідно до п.3 ч.1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземцям та особам без громадянства, щодо яких прийнято рішення про примусове видворення, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

На виконання наведених приписів закону 27.08.2021 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну № 47, яким громадянину Вірменії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонено в`їзд в Україну строком на 5 (п`ять) років, як особі відносно якої прийнято рішення про примусове видворення.

Отже, приписи ст.30 Закону містять імперативний припис прийняття рішення про заборону в`їзду на території України протягом 5 років для осіб яких примусово видворили з території країни.

За таких обставин суд не вбачає підстав для скасування даного рішення.

Посилання позивача на відсутність підстав для заборону в`їзду передбачених ст.13 Закону суд відхиляє, оскільки положення п.3 ч.1 ст .30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначають факт примусового видворення як самостійну підставу для прийняття рішення про заборону в`їзду та не містить додаткових умов.

Згідно з вимогами частини 3 статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю який не виконав рішення про заборону в`їзду в Україну, заборонено подальший в`їзд в Україну строком на 10 (десять) років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

26.07.2022, в ході проведення цільових профілактичних заходів направлених на протидію нелегальній міграції, працівниками ГУ ДМС у Дніпропетровській області на території Дніпропетровської області виявлено громадянина Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наслідками проведених перевірок встановлено, що громадянин Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), не виконав прийняте відносно нього рішення про заборону в`їзду в Україну від 27.08.2021 № 47, здійснивши перетин державного кордону поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю.

30.08.2022 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну № 92, яким громадянину Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , як іноземцю який не виконав рішення про заборону в`їзду в Україну, заборонено подальший в`їзд в Україну строком на 10 (десять) років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

З наведеного вбачається, що спірні рішення прийняті за наявності передбачених законом підстав, в порядку та у спосіб передбачений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Оскільки в задоволенні позову було відмовлено, то судові витрати в сулу вимог ст.139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 5,72, 77,241, 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7) про визнання незаконними та скасування рішень,- відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, повний текст рішення складено та підписано 24.07.2023 року.

Суддя О.М. Неклеса