Справа № 160/16716/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Дніпровського апеляційного суду до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-
11.07.2023 року Дніпровський апеляційний суд звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:
- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 15.06.2023 року, що винесена у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 року позовну заяву Дніпровського апеляційного суду було залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
17.07.2023 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 26.07.2023 року. Вказаною ухвалою витребувано від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином завірені копії виконавчого провадження НОМЕР_1.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
- визнано протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо обмеження фінансового забезпечення Дніпровського апеляційного суду у виплаті ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020р. по 27 серпня 2020р. (включно);
- зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити фінансування Дніпровського апеляційного суду для виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020р., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020р. по 27 серпня 2020р. (включно);
- зобов`язано Дніпровський апеляційний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 , на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020р., з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020р. по 27 серпня 2020р. (включно);
- в задоволенні іншої частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду Дніпровський апеляційний суд звернувся до суду із апеляційною скаргою.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року скасовано та прийнята нова постанова, якою:
- визнано протиправними дії Дніпровського апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 28.08.2020 року, із застосуванням обмеження нарахування у сумі 561 207,21 грн.;
- зобов`язано Дніпровський апеляційний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), на підставі частин 2, 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №160/13154/20 набрало законної сили 12.08.2021 року.

05.11.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на підставі та на виконання вищевказаного рішення від 21.12.2020 року у справі №160/13154/20 видано виконавчий лист №160/13154/20 про зобов`язання Дніпровського апеляційного суду провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), на підставі частин 2, 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа №160/13154/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 05.11.2021 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 23.02.2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №160/13154/20, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 05.11.2021 року про зобов`язання Дніпровського апеляційного суду провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), на підставі частин 2, 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року.

У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2022 року боржнику встановлено строк для добровільного виконання рішення суду - 10 робочих днів з моменту винесення цієї постанови.

25.01.2023 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, якою зобов`язано повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи, які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

Листом від 13.02.2022 року №04.2-33/246/2022 Дніпровський апеляційний суд повідомив державного виконавця про те, що виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа №160/13154/20, виданого 05.11.2021 року, неможливе, оскільки виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюються згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, але у Дніпровському апеляційному суді на поточний рік ця програма не відкрита. Також повідомив, що Дніпровський апеляційний суд звертався до Державної судової адміністрації України з проханням відкрити вищезазначену бюджетну програму 0501150 за КЕКВ 2113 на загальну суму 2520357,64 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, листом від 22.07.2022 року № 11-6223/22 Державною судовою адміністрацією України відмовлено Дніпровському апеляційному суду відкриття асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші видатки» для виконання рішень судів на користь суддів у відставці.

Також листом від 24.02.2023 року за вих. №04.4-23/21/2023 Дніпровський апеляційний суд повідомив державного виконавця про те, що виконання рішення суду відповідно до виконавчого листа №160/13154/20, виданого 05.11.2021 року, неможливе, оскільки виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюються згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, але у Дніпровському апеляційному суді на поточний рік ця програма не відкрита. Також повідомив, що Дніпровський апеляційний суд звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу або порядку виконання рішення у справі №160/13154/20, у задоволенні заяви було відмовлено, оскільки Дніпровський апеляційний суд с боржником, а у відповідності до статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання рішення до суду може звернутися виключно стягувач чи виконавець.

12.12.2022 року Дніпровський апеляційний суд звернувся з заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про встановлення способу або порядок виконання рішення суду від 21 грудня 2020 року у справі №160/13154/20 шляхом виконання судового рішення за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період та визначити суму для стягнення 561 207, 27 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 року у справі №160/13154/20 відмовлено у задоволенні заяви Дніпровського апеляційного суду про встановлення способу або порядку виконання судового рішення, так як суд дійшов висновку про відсутність права у Дніпровського апеляційного суду звертатись із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення, оскільки заявник є боржником.

В подальшому державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №160/13154/20 від 05.11.2021 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 27.03.2023 року по справі №160/13154/20 у задоволенні вищевказаної заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено, з посиланням на те, що відсутні підстави для розгляду заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення від 21 грудня 2020 року у справі №160/13154/20, оскільки таке рішення скасовано апеляційною інстанцією.

У зв`язку із викладеним, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №160/13154/20 від 05.11.2021 року, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.05.2023 року в задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича про зміну способу і порядку виконання судового рішення відмовлено.

15.06.2023 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1, якою з посиланням на те, що станом на 15.06.2023 року рішення суду у справі №160/13154/20, на виконання якого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 05.11.2021 року видано виконавчий лист №160/13154/20, залишається не виконаним, а про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено, згідно з ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1 Дніпровський апеляційний суд за невиконання рішення суду без поважних причин накладено штраф у розмірі 5100,00грн.

Вважаючи постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. від 15.06.2023 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні НОМЕР_1 протиправною, позивач суд звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Законом України Про виконавче провадження).

Згідно зі ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Законом України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у даному випадку причиною невиконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №160/13154/20 фактично слугували обставини відсутності відповідного фінансового забезпечення позивача (боржника у виконавчому провадженні), через те, що стягувач є суддею у відставці та станом на час звернення до виконання вищевказаного рішення суду не працює у Дніпровському апеляційному суді, у зв`язку із чим виконання рішення суду, ухваленого на її користь, може здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період, або за рахунок бюджетних асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за спеціальним фондом державного бюджету, у зв`язку із чим позивач звертався до Державної судової адміністрації України листом від 24.06.2022 року за вих.№04.2-33/93/2022 з проханням відкриття відповідних асигнувань, проте листом Державної судової адміністрації України від 22.07.2022 року за вих.№11-6223/22 у відкритті вищезазначеної бюджетної програми та асигнувань відмовлено з посиланням на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року №401 «Про спрямування коштів до резервного фонду державного бюджету» за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» зменшено кошторисні призначення на суму 2250,0 тис. грн, що унеможливлює списання Державною казначейською службою України коштів із зазначеної бюджетної прогарами, передбачених для виконання рішень судів. Також вищевказаним листом ДСА України позивача повідомлено про неможливість відкриття бюджетних асигнувань і за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за спеціальним фондом державного бюджету, оскільки у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану на території України значно зменшилися надходження до спеціального фонду державного бюджету.

Водночас саме від наявності відповідного фінансового забезпечення позивача, який є органом, що відповідно до ч.1 ст.148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансується з рахунок коштів Державного бюджету України, залежить можливість Дніпровського апеляційного суду забезпечити виконання рішення суду у справі №160/13154/20.

Однак, за наведених вище обставин, про які позивач безпосередньо повідомляв державного виконавця, позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати вищевказане судове рішення, відтак, підстави вважати, що позивачем це рішення не виконане без поважних причин, відсутні.

Разом з цим, суд враховує, що позивачем вживалися всі залежні від нього заходи задля забезпечення виконання рішення суду, яке фактично може вважатися частково виконаним позивачем, оскільки з встановлених судом обставин слідує, що Дніпровським апеляційним адміністративним судом було здійснено нарахування стягувачеві ОСОБА_1 суддівської винагороди на підставі частин 2,3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2020 року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18.04.2020 року по 28.08.2020 року, оскільки у заяві про зміну порядку і способу виконання рішення суду у справі №160/13154/20 Дніпровський апеляційний суд чітко зазначав яку саме суму коштів слід виплатити останньому (561207,27 грн.) і саме її пропонував визначити до стягнення у разі зміни порядку і способу виконання, встановлено у цьому рішенні суду, на інший, а саме: шляхом виконання судового рішення за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Всі означені вище підстави не виконання судового рішення, на переконання суду, є поважними, оскільки грошові кошти у вигляді перерахованої суддівської винагороди, яка належить стягувачу, не є власністю позивача, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного фінансування за рахунок Державного бюджету.

Крім того, суд зазначає, що невиконання судового рішення управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 30.06.2015 року та 03.11.2015 року, 02.02.2016 року (справи №№ 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), Верховним Судом у постановах від 24.01.2018 року (справа № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18), від 13.06.2018 року (справа №757/29541/14-а (К/9901/12146/18) та в ухвалі від 16.07.2018 року (справа № 811/1469/18 (Пз/9901/45/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В даному випадку, вказані обставини не були враховані державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. при винесенні оскаржуваної постанови від 15.06.2023 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу.

Відтак, не можливо стверджувати про невиконання позивачем судового рішення в частині фактичної виплати стягувачеві належних коштів перерахованої суддівської винагороди без поважних причин, що було б правовою підставою для застосування штрафу, який передбачено ст.75 Закону України Про виконавче провадження.

Наведене не суперечить принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд повторно звертає увагу на те, що згідно з приписами ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути застосоване лише за умови, що судове рішення не виконане без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом приписів п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд доходить висновку, що у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови від 15.06.2023 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу, а тому спірна постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 77, 241-246, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича від 15.06.2023 року, що винесена у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 про накладення штрафу.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна