Справа № 600/1214/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
25 липня 2023 р. м. Чернівці Cправа № 600/1214/23-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши заяву представника позивача Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,
В провадженні суду перебувала справа за позовом Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №352518 від 17 січня 2023 року про застосування до Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

До суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

Ухвалою суду від 22 червня 2023 року призначено заяву представника позивача Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі до розгляду та вирішення в порядку письмового провадження; роз`яснено відповідачу право подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; встановлено відповідачу строк для подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами протягом п`яти днів з дня отримання ним цієї ухвали.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката, в якому зазначено, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн є неспівмірною з обсягом наданих з послуг з огляду на це, що спір між позивачем та відповідачем є незначної складності, містить лише один епізод спірних правовідносин, спір відноситься до категорії спорів, що виникають під час реалізації положень Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуваню, спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час. Просив суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення судових витрат з Державної служби України з безпеки на транспорті у розмірі 12000,00 грн витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Гінгуляком Олександром Миколайовичем та Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» в особі директора підприємства Молошаги Віталія Михайловича 16 лютого 2023 року було укладено Договір про надання правової допомоги №04/23 (далі - Договір).

На підставі вказаного Договору видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1057623, підписаний адвокатом Гінкуляком О.М на представництво інтересів Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» у Чернівецькому окружному адміністративному суді.

16 лютого 2023 року між Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» та адвокатом Гінгуляком Олександром Миколайовичем укладено додаткову угоду №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.02.2023 №04/23 року, пунктом 1.2 якої визначено, що загальна вартість послуг адвоката за договором №04/23 від 16.02.2023 року складає 15 000 грн.

Пунктом 2.2 вказаної додаткової угоди передбачено, що сторони домовилися про е, що вартість гонорару (послуг) адвоката за підготовку позовної заяви та всіх інших документів, які необхідно подати з позовною заявою, включаючи ознайомлення з матеріалами справи, аналізи чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, практики ВСУ з аналогічних спірних правовідносин та всіх інших дій адвоката, спрямованих на захист Клієнта, в тому числі підготовку необхідних процесуальних документів (клопотання, заяви тощо), в тому числі представництва адвокатом інтересів в судових засіданнях складає 11000 (одинадцять тисяч) грн. Вказана сума коштів Сторонами погоджена в твердій грошовій сумі та не потребує визначення між сторонами часу витраченого адвокатом на виконання умов Договору №04/23 від 16.02.2023 року.

Згідно пункту 2.3 згаданої додаткової угоди сторони дійшли згоди про те, що у випадку ухвалення Чернівецьким окружним адміністративним судом рішення про задоволення позовних вимог, згідно якого оскаржувана постанова Державної служби України з безпеки на транспорті від 17.01.2023 року буде скасована повністю, Клієнт сплачує адвокату додатковий гонорар (премія) в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.. Додатковий гонорар (премія) підлягає сплаті клієнтом адвокату протягом 5-ти днів з моменту набрання рішення суду законної сили.

14 березня 2023 року між Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» та адвокатом Гінгуляком Олександром Миколайовичем укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.02.2023 №04/23 року, пунктом 1.2 якої встановлено, що у зв`язку із тим, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.03.2023 року відкрито провадження у справі 3600/1214/23-а в порядку спрощеного провадження (без виклику та повідомлення учасників справи), відповідна явка (присутність) адвоката в судових засіданнях в подальшому буде відсутня, сторони погодили внести зміни в пункт 1.2 додаткової угоди №1 від 16.02.2023 року та викласти в наступній редакції6 «Загальна вартість послуг адвоката за договором №04/23 від 16.02.2023 року складає 12000 грн».

15 березня 2023 року між Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» та адвокатом Гінгуляком Олександром Миколайовичем складено акт виконаних робіт №1 щодо надання правової (правничої) допомоги до Договору №04/23 від 16.02.2023 року, Додаткової угоди №1 від 16.02.2023 року та Додаткової угоди №2 від 14.03.2023 року, згідно з яким загальна сума наданих позивачу послуг склала 8000,00 грн, а адвокатом Гінгуляком О.М. була надана правова допомога наступного характеру:

- ознайомлення з матеріалами справи (постанова, договір, тощо) (1 година) 400,00 грн;

- аналіз чинного законодавства на яке здійснює посилання позивач та практики ВСУ (4 години) 1600,00 грн.

- підготовка позовної заяви з додатками до неї та відправка до суду (16 годин) 6000,00 грн.

Також 16 червня 2023 року між Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» та адвокатом Гінгуляком Олександром Миколайовичем складено акт виконаних робіт №1 щодо надання правової (правничої) допомоги до Договору №04/23 від 16.02.2023 року, Додаткової угоди №1 від 16.02.2023 року та Додаткової угоди №2 від 14.03.2023 року, згідно з яким додатковий гонорар адвокату складає 4000,00 грн.

Як вбачається із платіжної інструкції №1054 від 20 червня 2023 року Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» проведено оплату в сумі 8000,00 грн адвокату Гінгуляку О.М. за правову допомогу згідно договору №04/23 від 16.02.2023 року, додаткової угоди №1 від 16.02.2023 року та додаткової угоди №2 від 14.03.2023 року.

Водночас, суд зауважує, що назване платіжне доручення є належним доказом сплати понесених позивачем витрат на правову допомогу з огляду на таке.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 квітня 2020 року (справа №727/4597/19), відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР, Положення про форму та зміст розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13, а також Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148, не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави для висновку, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Разом з цим статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката.

З урахуванням наведеного Верховний Суд вказав, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Зважаючи на викладене, суд вважає підтвердженими понесені позивачем витрати на правову допомогу у цій справі в сумі 8000,00 грн.

Водночас суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат необхідно виходити з критерію розумності їхнього розміру.

У цій справі суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, та беручи до уваги приписи частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого:

- дана справа відноситься до справ незначної складності;

- позов носить незначний майновий характер;

- справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

При цьому суд зазначає, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №545/2432/16-а, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі №200/7763/19-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору з огляду на такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Lavents v. Latvia" (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене та проаналізувавши зміст Договору про надання правової допомоги №04/23 від 16 лютого 2023 року, додаткової угоди №1 від 16.02.2023 року та додаткової угоди №2 від 14.03.2023 року, акту виконаних робіт №1 року від 15.03.2023 року, суд вважає, що дії адвоката стосовно ознайомлення з матеріалами справи та аналіз чинного законодавства, на яке здійснює посилання позивач та практики ВСУ, за що сплачено адвокату 2000 грн, і є тими логічними та необхідними діями, які передують написанню позовної заяви, та фактично входять до процесу підготовки позову і включаються у послуги з підготовки та подання позовної заяви з додатками.

Тому суд вважає, що кошти, сплачені за указані вище види правничої допомоги, не підлягають стягненню з відповідача як витрати на професійну правничу допомогу у цій справі. Сплата позивачем адвокату коштів за указані види правничої допомоги була недоцільною й необов`язковою.

Зазначене не є співмірним з виконаними роботами зважаючи і на незначну складність даної справи.

Враховуючи наведене та зважаючи на зміст клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, які були сплачені позивачем адвокату за підготовку цієї позовної заяви.

Щодо стягнення з відповідача додаткового гонорару («гонорару успіху») у зв`язку з ухваленням Чернівецьким окружним адміністративним судом рішення про задоволення позовних вимог суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2022 року у справі №915/294/21 дійшов висновку, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі "гонорару успіху", суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатським бюро та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи

Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що витрати позивача у формі «гонорару успіху» не відповідають складності вказаної справи та не є співмірними з фактично наданими адвокатом послугами. Суд зауважує, що єдині активні дії, що вчинялися представником позивача в ході розгляду вказаної справи, є подання позовної заяви та в подальшому - заяви про ухвалення додаткового рішення. Інших процесуальних документів представником позивача надано не було.

Тому суд приходить до висновку, що присуджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн відповідають (1) і фактичним витратам на правову допомогу, які позивач планував понести в суді, виходячи з обсягу запланованої правової допомоги та складності справи; (2) і витратам, які фактично поніс позивач, відповідно до актів наданих послуг; (3) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); (4) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); (5) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (6) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, заява представника Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі підлягає частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 6000,00 грн як витрати на професійну правничу допомогу, що виразилась у написанні адвокатом та поданні до суду позовної заяви.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області) на користь Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне додаткове судове рішення складено 25 липня 2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Приватне підприємство «АвтоТрансЛайн» (квартал 19, буд. 57, м. Новодністровськ, Чернівецька область, 60236, ), відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (вул. Руська, 248-У, м. Чернівці, 58000).

Суддя О.П. Лелюк