Справа № 420/5626/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5626/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного 21.03.2023 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 20.09.2018 №.

24.03.2023 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 23.05.2023 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ) та визначено розгляд справи №420/5626/23 розпочати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду від представника позивача 26.05.2023 за вх №ЕП/19460/23 надійшла заява про зміну позовних вимог з уточненою позовною заявою, в яких позовні вимоги викладені в наступній редакції: визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.08.2018 №.

01.06.2023 ухвалою суду прийнято до провадження заяви представника позивача про зміну позовних вимог та уточнену позовну заяву (вх №ЕП/19460/23).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 25 травня 2001 року та 11 січня 2019 року внесено запис про державну реєстрацію припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за власним бажанням. Вказує, що у відповідь на адвокатський запит ГУ ДПС в Одеській області надало лист №25419/6/15-32-13-07-06 від 07 листопада 2022 року з повідомленням, що станом на 01 листопада 2022 року по ОСОБА_1 обліковується заборгованість по єдиному внеску на загальну суму 33222,49 грн, яка виникла в результаті несплати зобов`язань по таких періодах: 29.12.2018 - борг по єдиному внеску в сумі 29847,25 грн. згідно рішення від 06.08.2018 №, прийнятого ГУ ДПС в Одеській області, в тому числі пеня - 26969,06 грн. та штраф - 2878,19 грн. (за період з 03.08.2013 по 02.08.2018); 21.02.2019 борг в сумі 2457,18 грн. в результаті нарахувань за 4 квартал 2018 року, здійснених в автоматичному режимі відповідно до вимог Закону №2464; 11.02.2019 року - борг в сумі 918,06 грн. згідно звіту самостійно нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік від 11.02.2019 29025. Зазначає, що: ОСОБА_1 протягом попередніх звітних років своєчасно та в повному обсязі сплачувала суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому підстав для застосування штрафу та нарахування пені у відповідача не було; позивачу вимогу про сплату недоїмки не надано, жодних виконавчих проваджень з приводу стягнення заборгованості за єдиним внеском немає, будь-якого іншого документа на підтвердження заборгованості також не надано; із оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке отримано 5 грудня 2022 року, не вбачається сума недоїмки, період з якого виникла заборгованість за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а тому встановити правильність розрахунку штрафної санкції (пені) - є неможливим; розрахунок штрафної санкції, який наданий у відповідь на адвокатський запит не містить підписанта та печатки контролюючого органу. Також не вбачається з якої суми та з якої дати відповідач розрахував пеню. Розрахунок пені, як за формою, так і за змістом, не дозволяє перевірити, чи була обчислена вказана у Рішенні сума (26 969, 06 грн) відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2464.

07.04.2023 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області за вх №11002/23 надійшов відзив на позов, в якому відповідачем зазначено, що у періоди з 01.01.2012 по 31.12.2014 та з 01.04.2017 по 11.01.2019 ФОП ОСОБА_1 відповідно до статей 291 та 293 Податкового кодексу України обрано 2 групу спрощеної системи оподаткування обліку та звітності зі ставкою 20% до мінімальної заробітної плати. Вказано, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС ФОП ОСОБА_1 за період 2013-2019 роки нараховано єдиного внеску. ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено єдиний внесок, нарахований у періоді з 03.08.2013 року по 02.08.2018 року. Головним управлінням ДФС в Одеській області, відповідно до частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464, та на підставі даних інформаційно - телекомунікаційних систем ДПС, винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску від 06.08.2018 року № у загальній сумі 30769,07 грн., у тому числі штрафна санкція у розмірі 3800,01 грн., та пеня - 26969,06 грн. Зазначено, що сальдо, як передано Пенсійним Фондом України 30.09.2013 з заборгованістю 10970,78 грн. 21.10.2013 року ОСОБА_1 нараховано суму єдиного внеску у розмірі 1194,03 грн. за 3 квартал 2013 року. 20.01.2014 нараховано суму єдиного внеску у розмірі 1218,67 грн. за 4 квартал 2013 року. 22.04.2014 року нараховано суму єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. за 1 квартал 2014 року. 21.07.2014 року нараховано суму єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. за 2 квартал 2014 року. 20.10.2014 року нараховано суму єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. за 3 квартал 2014 року. 20.01.2015 року нараховано суму єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн. за 4 квартал 2014 року. Таким чином, вказує відповідач: станом на 31.12.2015 року заборгованість склала 18455,28 грн.; станом на 12.07.2017 року заборгованість склала 12503,28 грн. (18455,28 грн. - 640 грн.- 1280 грн.- 1920 грн.- 2112 грн. = 12503,28 грн.); станом на 11.10.2017 року заборгованість склала 12503,28 грн. (12503,28 грн. - 2112 грн. = 12503,28 грн.); 03.01.2018 року ОСОБА_1 сплачено суму ЄСВ у розмірі 16728 грн. згідно платіжного доручення від 03.01.2018 року, чим було погашено борг 16728 грн.; станом на 03.01.2018 року заборгованість відсутня та наявна переплата у розмірі 2112,72 грн. (12503,28 грн. - 16728 грн. = 2112,72 грн. переплата); станом на 09.02.2018 року заборгованість склала 2111,28 грн.

Інших заяв по суті до суду від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець із 25.05.2001 по 11.01.2019 та перебувала на податковому обліку.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських позивач була взята на облік як платник єдиного внеску, видом діяльності якої за КВЕД було: 47.72 Роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах (основний).

06.08.2018 Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску № , згідно з яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3800,01 грн. (20% з 01.01.2015) та нараховано пеню 26969,06 (01% суми недоїмки) за період з 03.08.2013 по 02.08.2018 року за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску визначений ст.9 Закону №2464-VI.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, позивачу було нараховано штраф та пеню на суму недоїмки за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску за період з 03.08.2013 по 02.08.2018.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч.10). Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.11). Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч.13). Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч.14).

Суд зазначає, що як вбачається з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (далі - ІКП), зазначені у розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного рішення:

- сума пені 4694,45 грн. нарахована за період 03.08.2013-03.01.2018;

- сума пені 3233,47 грн. нарахована за період 03.08.2013-11.10.2017;

- сума пені 3041,28 грн. нарахована за період 03.08.2013-12.07.2017;

- сума пені 2764,8 грн. нарахована за період 03.08.2013-12.07.2017;

- сума пені 849,28 грн. нарахована за період 03.08.2013-21.03.2017;

- сума пені 1699,84 грн. нарахована за період 03.08.2013-22.03.2017;

- сума пені 121,47 грн. нарахована за період 10.02.2018-14.05.2018;

- сума пені 54,06 грн. нарахована за період 10.02.2018-16.04.2018;

- сума пені 221,68 грн. нарахована за період 20.04.2018-02.08.2018;

- сума пені 8,65 грн. нарахована за період 20.04.2018-14.05.2018;

- сума пені 354,82 грн. нарахована за період 20.07.2017-03.01.2018;

- сума пені 4,84 грн. нарахована за період 20.07.2018-02.08.2018;

- сума пені 160,51 грн. нарахована за період 20.10.2017-03.01.2018;

- сума пені 1759,76 грн. нарахована за період 21.01.2014-03.01.2018;

- сума пені 1368,12 грн. нарахована за період 21.01.2015-03.01.2018;

- сума пені 1484,77 грн. нарахована за період 21.10.2014-03.01.2018;

- сума пені 1600,15 грн. нарахована за період 22.07.2014-03.01.2018;

- сума пені 1835,84 грн. нарахована за період 22.10.2013-03.01.2018;

- сума пені 1714,27 грн. нарахована за період 23.04.2014-03.01.2018;

- сума штрафу 290,68 грн. (10%) дата операції 03.08.2013-03.01.2018;

- сума штрафу 119,4 грн. (10%) дата операції 22.10.2013-03.01.2018;

- сума штрафу 211,2 грн. (10%) дата операції 03.08.2013-11.10.2017;

- сума штрафу 121,87 грн. (10%) дата операції 21.01.2014-03.01.2018;

- сума штрафу 192 грн. (10%) дата операції 03.08.2013-12.07.2017;

- сума штрафу 211,2 грн. (10%) дата операції 03.08.2013-12.07.2017;

- сума штрафу 126,8 грн. (10%) дата операції 23.04.2014-03.01.2018;

- сума штрафу 128 грн. (10%) дата операції 03.08.2013-22.03.2017;

- сума штрафу 64 грн. (10%) дата операції 03.08.2013-21.03.2017;

- сума штрафу 126,8 грн. (10%) дата операції 22.07.2014-03.01.2018;

- сума штрафу 126,8 грн. (10%) дата операції 21.10.2014-03.01.2018;

- сума штрафу 253,59 грн. (10%) дата операції 21.01.2015-03.01.2018;

- сума штрафу 422,4 грн. (10%) дата операції 20.07.2017-03.01.2018;

- сума штрафу 422,26 грн. (10%) дата операції 20.04.2018-02.08.2018;

- сума штрафу 258,44 грн. (10%) дата операції 10.02.2018-14.05.2018;

- сума штрафу 422,4 грн. (10%) дата операції 20.10.2017-03.01.2018;

- сума штрафу 163,81 грн. (10%) дата операції 10.02.2018-16.04.2018;

- сума штрафу 69,18 грн. (10%) дата операції 20.04.2018-14.05.2018;

- сума штрафу 69,18 грн. (10%) дата операції 20.07.2018-02.08.2018.

При цьому, як зазначено відповідачем у відзиві на позов та не заперечується позивачем, заборгованість позивача до 30.09.2013 нарахована органами Пенсійного фонду України в сумі 10970,78 грн та передана фіскальним органам 30.09.2013.

Отже, з вказаних документів вбачається, що оскаржуване рішення прийняте контролюючим органом не у зв`язку із наявністю у позивача несплаченої заборгованості по єдиному внеску, а у зв`язку із порушенням позивачем терміну сплати єдиного внеску.

Суд зазначає, що виходячи зі змісту статті 25 Закону №2464-VI наявність чи відсутність вимоги про сплату боргу (недоїмки) не є підставою для прийняття чи неприйняття рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки згідно ч.11 такої статті орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за в тому числі несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Судом встановлено, що з наданого Головним управлінням ДПС в Одеській області ІКП вбачається, що позивачем вперше за період з 30.09.2013 сплачено єдиний внесок в сумі 640 грн лише 21.03.2017, а 03.01.2018 повністю погашено наявну заборгованість по єдиному внеску за період з 30.09.2013 по 03.01.2018 (з переплатою на суму 2112,72 грн).

Як вбачається з ІКП, 19.01.2018 позивачу нараховано недоїмку по сплаті єдиного внеску в сумі 2112 та списано з позивача 2112 грн єдиного внеску, переплата - 0,72 грн.

В подальшому позивачу:

- 09.02.2018 нараховано недоїмку по сплаті єдиного внеску (з урахуванням переплати 0,72 грн.) в сумі 2111,28 грн, проте позивачем 16.04.2018 сплачено лише 819,06 грн (недоїмка - 1292,22 грн);

- 19.04.2018 нараховано недоїмку по сплаті єдиного внеску 2457,18 грн, загальна сума недоїмки стала 3749,4 грн, проте позивачем 14.05.2018 сплачено 1638,12 грн та 345,9 грн (недоїмка - 2111,28 грн);

- 19.07.2018 нараховано недоїмку по сплаті єдиного внеску 2457,18 грн., загальна сума недоїмки - 4568,46 грн, та позивачем 02.08.2018 сплачено 2457,18 грн та 2111,28 грн.

Відтак, з викладеного вбачається, що протягом усього спірного періоду позивачу нараховувалась недоїмка по сплаті єдиного внеску, яка позивачем сплачувалась з порушенням термінів сплати єдиного внеску.

Позивач жодним чином не спростувала такі відомості ІКП, не надала жодних доказів своєчасної сплати єдиного внеску, не спростувала доводів відповідача.

Отже, на підставі викладеного суд доходить висновку, що Головним управлінням ДФС в Одеській області правомірно прийнято оскаржуване рішення.

Щодо посилань позивача на необхідність застосування контролюючим органом п.3 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI, відповідно до якого орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (замість пункту 2 цієї ж частини), суд вважає їх необґрунтованими, оскільки зі змісту такої норми вбачається, що зазначений пункт підлягає застосуванню лише за умови несплати платником єдиного внеску та донарахування його контролюючим органом (що є підставою для формування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДФС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.08.2018 № - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

- Головне управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, );

- Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя О.А. Вовченко