Справа № 560/1069/23
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1069/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

25 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 19 грудня 2022 року № про нарахування грошового зобов`язання в сумі 415728,50 грн., № про нарахування грошового зобов`язання в сумі 1020,00 грн., № про нарахування грошового зобов`язання в сумі 240,00 грн., № про нарахування грошового зобов`язання в сумі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про те, що з 20.10.2019 п.1 ст.17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №266/95-BP було викладено в новій редакції, яка передбачає, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Вказала, що відповідно до п.11 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Відтак, вважає, що застосування контролюючим органом штрафної (фінансової) санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше є неправомірним, оскільки на момент вчинення порушень закону, а також їх безпосереднього виявлення контролюючим органом, за такі порушення було передбачено відповідальність у розмірі 10 відсотків вартості проданих товарів з порушеннями. Вказує, що відповідачем не прийнято до уваги подані нею 07.11.2022 уточнюючі декларації з єдиного податку за 2019, 2020, 2021 роки.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмолено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

03 липня 2023 року представником Головного управління ДПС у Хмельницькій області подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень контролюючого органу та у спосіб, що передбачений чинним податковим законодавством України, із врахуванням всіх обставин, що мали значення для їх прийняття, а тому підстави для їх скасування - відсутні. А тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 26.07.2021 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.

У зв`язку із припиненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі ст.20, пп.78.1.7 п.78.1, п.78.4 ст.78 ст.79, пп.69.2, пп.69.9, п.69 підрозділу 10 розділу XX ПК України прийнято наказ №2316-П від 27.09.2022 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 25.06.2019 по 26.07.2021.

Копію вказаного наказу із повідомленням про проведення перевірки №565 від 27.09.2022 та запитом про надання копій документів надіслано позивачу засобами поштового зв`язку 27.09.2022 та отримано нею 18.10.2022, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яка наявна у матеріалах справи.

Для проведення перевірки ОСОБА_1 будь-яких документів надано не було.

На підставі вищевказаного наказу, в період з 28 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року працівниками відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб проведено невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено акцизний податок за жовтень 2020 року на суму 240 грн.;

- п.223.2 ст.223 п.49.2-1 Податкового кодексу, в результаті чого не подана податкова декларація з акцизного податку за жовтень 2020 року;

- п.1 ст.3 розділу II Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №266/95-BP, в результаті чого через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій не проведені розрахункові операції при продажу товарів в торгівлі на загальну суму 415728,5 грн.;

- п.44.1, п.44.3, п.44.5 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, в результаті чого до перевірки не надано книги обліку доходів та книги обліку розрахункових операцій.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 19 грудня 2022 року №, №, № та №.

Вважаючи вказані вище податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР).

Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Так, визначаючись щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 19.12.2022 року №, колегія суддів зазначає наступне.

За період, що підлягав перевірці, ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 .

Розрахункові операції при продажу товарів ФОП ОСОБА_1 проводились виключно у готівковій формі із застосуванням РРО. Розрахунковий рахунок у будь-якій з банківських установ не відкривався, відповідно і безготівкові розрахунки не застосовувались.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований РРО МINI-Т 400МЕ у період з 04.07.2019 по 28.07.2021.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Оскільки фізична позивач самостійно задекларувала доходи, відповідно такі обсяги доходів є узгодженими.

Перевіркою встановлено, що позивачем у період з 01.07.2019 по 26.07.2021 у податкових деклараціях платника єдиного податку задекларовані доходи від здійснення підприємницької діяльності складають: 2019 рік - 79380 грн., за 2020 рік - 259254 грн., за 2021 рік - 152100 грн.

Таким чином, за період з 01.07.2019 по 26.07.2021 ФОП ОСОБА_1 самостійно визначені доходи в готівковій формі від реалізації товарів в роздріб на загальну суму 490734 грн.

Відповідно до абзацу 2 п.7 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які використовують РРО, зобов`язані подавати до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО або в пам`яті модемів, які до них приєднані.

Відповідно до абз.26 ст.2 Закону №265/95-ВР денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Згідно з абз.37 пункт 3 розділу І Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 (далі - наказ №547) 2-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

Суб`єкт господарювання має забезпечити збереження щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних 2-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Кодексу, (абз.7 п.6 глави 4 розділу II наказу №547).

Згідно баз даних Державної податкової служби України "Виторги РРО" фактично по ФОП ОСОБА_1 розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів в роздрібній торгівлі склали: 2019 рік в сумі 26076 грн.; 2020 рік в сумі 31789 грн.; 2021 рік в сумі 17140,5 грн.

Отже, відповідно до баз даних ДПС України "Виторги РРО" всього за період з 04.07.2019 по 26.07.2021 доходи в готівковій формі від реалізації товарів в роздріб склали 75005,5 грн.

Розбіжність між фактично задекларованими ФОП ОСОБА_1 доходами від здійснення підприємницької діяльності у період з 01.07.2019 по 26.07.2021 та фактичними виторгами РРО склала всього 415728,5 грн. (490734 грн. - 75005,5 грн).

Положеннями п.1 ст.3 Закону №265/95-ВР регламентовано, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Так, ФОП ОСОБА_1 при здійсненні роздрібної торгівлі не провела у 2019, 2020 та 2021 роках через зареєстрований РРО МINI-Т 400МЕ розрахункові операції при продажу товарів на загальну суму 415728,5 грн.

Щодо доводів апелянта про помилкове застосування податковим органом фінансової санкції у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушенням п.1 ст.3 Закону 265/95-ВР товарів, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону №265/95-ВР (в редакції чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення) регламентовано, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги). за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Згідно з п. 11 розділу II Прикінцеві положення Закону №265/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Зазначеними нормами Закону №265/95-ВР не передбачено особливості застосування штрафних санкцій за непроведения розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій в розрізі окремих звітних періодів. Відповідно до пункту 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Таким чином фінансова санкція застосована податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2022, тому перехідні положення є неактуальними, так як діяли тимчасово, до 1 січня 2022. Саме тому, згідно з п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР розмір штрафної санкції, застосований до позивача, становив 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів, а саме: 415728,5 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом правомірно.

Переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № та №, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень п.223.2 ст.223 ПК України платники податку з підакцизних товарів (продукції) визначені п.212.1 ст.212 цього Кодексу, подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому ст.46 цього Кодексу.

Згідно з нормами п.49.21 ст.49 ПК України платники, визначені пп.212.1.15 п.212.1 ст.212 цього Кодексу, а також платники, які мають діючі (у т.ч. призупиненні) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов`язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Враховуючи вищезазначене слідує, що платник акцизного податку, який протягом звітного періоду не проводив господарську діяльність, але має чинні (у т.ч. призупиненні) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно з законодавством, зобов`язаний подавати декларацію із проставленням нулів у клітинках відповідних граф.

Позивач отримала ліцензію на право здійснення торгівлі алкогольними напоями №2100247 від 12.07.2019, термін дії ліцензії з 12.07.2019 по 12.07.2021. У період дії ліцензій позивачем не подано декларацію з акцизного податку за жовтень 2020 року, що підтверджується скріншотом з підсистеми "Обробка податкової звітності та платежів" АІС "Податковий блок".

Водночас, позивачем не спростовується факт неподання декларації з акцизного податку за жовтень 2020 року.

Згідно з п.120.1 ст.120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п.49.2 ст.49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За неподання податкової декларації з акцизного податку за жовтень 2020 року податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2022 року до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 340 гривень.

Відповідно до пп.215.3.10 п.215.3 ст.215 ПК України податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: для пива, алкогольних напоїв, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизними товарами ставка податку становить 5 відсотків.

Згідно з п.216.9 ст.216 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків дата формування розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу товару.

Через неподання декларації з акцизного податку за жовтень 2020 року в інтегрованій картці обліку нарахування необхідної суми податку 20.11.2020 року не проведено. Однак, позивачем за вказаний період 18.11.2020 сплачено акцизний податок в сумі 240 грн. та зазначені кошти обліковуються як надлишково сплачені. Згаданий платіж банком проведено відповідно до платіжного доручення N@2РL537188 від 18.11.2020. Внаслідок порушення вимог пп.215.3.10 п.215.3 ст.215, п.216.9 ст.216 ПК України позивачем занижено акцизний податок за жовтень 2020 року на суму 240 грн. в результаті неподання податкової декларації за жовтень 2020 року.

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з положеннями п.123.1 ст.123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, за заниження акцизного податку за жовтень 2020 року на суму 240 гривень податковим повідомленням-рішенням № від 19.12.2022 року застосовано фінансову санкцію у розмірі 264 грн. (240 грн. (сума на яку відбулось заниження зобов`язання) + 24 грн. (240 грн. х 10% (сума штрафу за заниження суми зобов`язання).

Визначаючись щодо правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення № від 19.12.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями п.2 ст.55, ч.8 ст.19 Господарського кодексу України, п.44.1 ст.44 ПК України ФОП ОСОБА_1 , обравши спрощену систему оподаткування, зобов`язана була вести облік результатів своєї підприємницької діяльності, зокрема, книгу обліку доходів.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

За ненадання позивачем до перевірки книги обліку доходів та книги обліку розрахункових операцій податковим повідомленням-рішенням від 19.12.2022 № застосовано фінансову санкцію у розмірі 1020 гривень.

Надаючи оцінку доводам апелянта про те, що перевіркою не прийнято до уваги подані нею 07.11.2022 уточнюючі декларації з єдиного податку за 2019, 2020, 2021 роки, то колегія суддів зазначає, що відповідно п.50.2. ст.50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом. Таким чином зазначені декларації подані неправомірно.

Посилання позивача на законодавчу заборону проведення перевірок в період дії воєнного стану є безпідставними, оскільки відповідно до пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків. Підпунктом б) п.69.2 підрозділу 10 Розділу XX ПК України передбачено можливість організації документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків або з визначених підстав, зокрема, нормою п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України.

Таким чином, враховуючи, що ГУ ДПС у Хмельницькій області 26.07.2021 отримано відомості від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису рішення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, тому контролюючим органом, з врахуванням вищенаведених норм закону, проведено перевірку.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.