Справа № 460/51513/22
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2023 року м. Рівне №460/51513/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Балкер"

доГоловного управління ДПС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Харківській області
про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Балкер (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №01 від 13.09.2022 про застосування фінансових санкцій в розмірі 500000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірним рішенням застосовано фінансову санкцію в вигляді штрафу в розмірі 500 000,00 грн. за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії у період з 01.04.2020 до 08.04.2020 за адресою: вул. Морозова 8, м. Харків, Харківська область. Згідно з пунктом 521 підрозділу 10 розділу 20 ПК України у редакції від 01.04.2020, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій, зокрема за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах. Норма зазначеного пункту не містить винятків щодо зберігання пального, а відтак до позивача санкції за порушення вимог зберігання пального за 01.04.2020 не застосовуються. Виняток щодо зберігання пального був визначений у ПК України в редакції від 02.04.2020. Як встановлено актом перевірки, 01.04.2020 за місцем зберігання ТОВ Балкер пального (вул. Морозова 8, м. Харків, Україна) було поставлено пальне об`ємом 8 746,53 л. Наступна поставка за даним місцем зберігання відбулась 28.04.2020. Позивач заперечує факт зберігання пального у період з 01.04.2020 по 27.04.2020 включно. У день поставки пального 01.04.2020 пальне було використане для заправлення автомобільного транспорту та спецтранспорту. Факт наявності за місцем зберігання пального, зокрема автомобільного транспорту та спеціальних машин підтвердженого актом перевірки. Актом перевірки не було встановлено наявність палива в резервуарі у період з 01.04.2020 по 08.04.2020. Факт використання палива підтверджується товарно-транспортними накладними та договорами оренди транспортних засобів та механізмів. Кількість орендованих транспортних засобів з урахуванням їх технічних особливостей, та кількість виконаних перевезень, дозволяють дійти висновку про значне використання палива. По даній причині, поставлене 01.04.2020 паливо було відразу відвантажене у паливні баки транспортних засобів. Вираховуючи викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подано відзив на позов. На обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено фактичну перевірку ТОВ Балкер з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства в сфері виробництва, зберігання та обігу підакцизних товарів, за результатами якої складено акт перевірки від 18.02.2022 №3702/20-40-09-01-03/32508612, яким встановлено, що ТОВ Балкер в період з 01.04.2020 по 08.04.2020 за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Морозова, буд. 8 зберігало пальне, без наявності ліцензії на право зберігання пального або ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального від 19.12.1995 №481/95-ВР. На підставі висновків акту перевірки прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №01 від 13.09.2022 в розмірі 500 000 грн. Відповідач зазначає, що ТОВ Балкер отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001230 терміном дії з 08.04.2020 за адресою: вул. Морозова, буд. 8, м. Харків, Харківська область, Україна. За вищевказаною адресою встановлено факти розташування та використання вантажного автомобільного транспорту та спеціальних машин, механізмів, устаткування, робота яких забезпечується за умови використання пального, а також наявність паливно- заправного модуля з резервуаром для зберігання пального місткістю 1000,00 л., який внесено до об`єктів оподаткування ТОВ Балкер 07.02.2020 (данні 20-ОПП), тобто до отримання ліцензії на право зберігання пального. За даними електронних реєстрів ДПС України, зокрема системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (далі по тексту - СЕА РПСЕ), 01.04.2020 встановлено факт отримання ТОВ Балкер за адресою: вул. Морозова, буд. 8, м. Харків, Харківська область, пального у кількості 8 746,53 л. Відповідач зазначає, що як свідчать обставини справи, ні до перевірки ні до позовної заяви позивачем не було надано копій технічної документації, відповідно до якої можливо визначити обсяги паливних баків транспортних засобів в які на переконання позивача було заправлено паливо 01.04.2020. Також, під час перевірки не надано первинних документів, які свідчать про кількість виданого та витраченого пального на кожну одиницю транспортного засобу. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій прийнято в межа повноважень та у спосіб встановлений законом, а тому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 20.02.2023 залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Харківській області.

Третьою особою подано письмове пояснення щодо предмета спору, в якому зазначено, що за сукупністю фактичних даних, інформації, наявної в електронних реєстрах звітності, у тому числі наданої безпосередньо платником податків та його контрагентами встановлено, що в період з 01.04.2020 по 08.04.2020 ТОВ Балкер приймало та зберігало пальне для потреб власного споживання за адресою: вул. Морозова, буд.8, м.Харків, Харківська область за відсутності ліцензії, чим порушено вимоги частин 1, 8 статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального від 19.12.1995 №481/95-ВР. У зв`язку з чим, третя особа вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №01 від 13.09.2022 в розмірі 500 000 грн. На підставі викладеного, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Балкер зареєстроване як юридична особа 14.05.2003; взяте на облік як платник податків 15.05.2003; види діяльності за КВЕД: оптова торгівля відходами та брухтом (основний); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; функціювання музеїв; діяльність із охорони та використання пам`яток історії, будівель та інших пам`яток культури; оптова торгівля іншими проміжними продуктами; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля пальним; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; демонтаж (розбирання) машин і устатковання; відновлення відсортованих відходів.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області №602-п від 07.02.2022, посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області проведена фактична перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Балкер з питань провадження господарської діяльності з обігу пального.

За наслідками фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області складено акт №3702/20-40-09-01-03/32508612 від 18.02.2022, висновками якого встановлено порушення позивачем частин 1, 8 статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР в частині зберігання та використання пального для потреб власного споживання за відсутності ліцензії.

Указом президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні. Наказом ДПС України від 28.03.2022 №173 Про забезпечення безперебійної роботи територіальних органів ДПС закріплено виконання повноважень Головного управління ДПС у Харківській області, передбачених положенням про Головне управління ДПС у Харківській області, за Головним управлінням ДПС у Рівненській області. Відповідно до Додатку №1 до наказу ДПС України №173, за Головним управлінням ДПС у Рівненській області закріплюється виконання повноважень іншого територіального органу Головного управління ДПС у Харківській області.

Листом Головного управління ДПС у Харківській області №2973/7/20-40-09-01-08 від 12.08.2022 відповідно до вищезазначеного наказу ДПС України від 28.03.2022 №173 скеровано акт фактичної перевірки від 18.02.2022 №3702/20-40-09-01-03/32508612 до Головного управління ДПС у Рівненській області.

На підставі висновків акту перевірки від 18.02.2022 №3702/20-40-09-01-03/32508612 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №01 від 13.09.2022 в розмірі 500 000 грн.

Вважаючи вказане рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктами 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема в разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таким чином, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 (справа №140/14625/20), від 10.04.2020 (справа №815/1978/18), від 05.11.2018 (справа №803/988/17), від 20.03.2018 (справа №820/4766/17), від 22.05.2018 (справа №810/1394/16), від 11.07.2022 (справа №120/5728/20-а), від 21.12.2022 (справа №500/1331/21).

Так, дослідивши наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 07.02.2022 № 602-п про проведення фактичної перевірки позивача, суд зазначає, що останній видано на підставі п.п. 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95ВР, зняття його залишків, відбору проб та зразків за місцем фактичного провадження діяльності у господарському об`єкті, розташованому за адресою: вул. Морозова, буд.8, м. Харків, з 08.02.2022 тривалістю не більше 10 діб.

Отже, правовою підставою для проведення перевірки є підпункт 80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом рішення про застосування до позивача штрафу у розмірі 500 000,00 грн., з підстав зберігання та використання останнім пального без наявності ліцензії.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України врегульовані Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до абзацу восьмого частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена відповідальність за зберігання пального без наявності ліцензії у вигляді штрафних санкцій у розмірі 500000 гривень.

Водночас така санкція не може бути застосована у випадку, якщо місце зберігання пального є таким, яке за змістом статті 15 Закону № 481/95-ВР звільняє суб`єкта господарювання від обов`язку отримувати відповідну ліцензію.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

За змістом частини восьмої статті 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Частиною тридцять другою статті 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії документів, перелік яких встановлений частиною тридцять восьмою цієї статті.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (частина сорок третя статті 15 Закону №481/95-ВР).

При цьому, згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

- суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (частина двадцять перша статті 15 Закону №481/95-ВР).

У статті першій цього Закону № 481/95-ВР надано визначення таких термінів:

- місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

- місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

- зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Однак, Закон № 481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, а так само, під поняттям «споруди», «обладнання», «ємності». При цьому, якщо загальні визначення понять «споруда» та «обладнання» є більш чітко окресленими, то поняття «ємність» таким не є і за загальним правилом охоплює абсолютно усі споруди, обладнання, резервуари чи інші пристрої, які мають щонайменшу місткість, до яких можна віднести і паливні баки автомобілів, обладнання, пристроїв. Тому застосування такого поняття в абсолютному значенні у Законі №481 робить його вимоги непередбачуваними для суспільства, позаяк, кожен суб`єкт господарювання, який придбав пальне і використовує його, зобов`язаний отримати ліцензію на зберігання пального, що, однак, суперечить правовому змісту запровадження державою вимог щодо ліцензування діяльності зі зберігання пального, метою чого було, зокрема, підвищення контролю за обігом пального не тільки у розрізі суб`єктів господарювання, які займаються такою діяльністю, але й місць, на яких провадиться діяльність зі зберігання пального.

У зв`язку з тим, що Закон № 481/95-ВР не дає чіткого розуміння, які саме місця слід вважати місцем зберігання пального, на кожне з яких суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати ліцензію, суд дійшов висновку, що задля вирішення спірного у цій справі питання підлягають врахуванню норми ПК України, які надають визначення поняттям, пов`язаним з обігом пального, зокрема, й місць його зберігання.

Відповідно до підпункту 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний склад пересувний - транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Не є акцизним складом пересувним:

- транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

- паливний бак транспортного засобу.

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

- до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

- у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

- при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які:

- призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг;

- належать іншим особам;

- виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Згідно з підпунктами 14.1.224, 14.1.224-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного - суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб:

- реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий;

- ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Системний аналіз наведених норм ПК України та Закону № 481/95-ВР у їх взаємозв`язку дають підстави для формулювання такого правового висновку. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального відповідає ознакам, які ПК України встановлює як виключення з визначення «акцизного складу» та/або «акцизного складу пересувного», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.

Таким чином, для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії.

Подібна правова позиція щодо визначення випадків та критеріїв, за яких у суб`єкта господарювання виникає обов`язок отримати ліцензію на право зберігання пального, була предметом дослідження Верховного Суду у постанові від 31 травня 2022 року (справа № 540/4291/20) та постанові від 19 липня 2023 року (справа № 520/11327/2020).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіркою встановлено, що за адресою: вул. Морозова, буд. 8, м. Харків, Харківська область, Україна розташовуються та використовуються вантажний автомобільний транспорт та спеціальні машини, механізми, устаткування, робота яких забезпечується за умови використання пального, а також наявність паливно-заправного модуля з резервуаром для зберігання пального місткістю 1000,00 л., який внесено до об`єктів оподаткування ТОВ Балкер 07.02.2020 (данні 20-ОПП).

Відтак, у позивача був обов`язок отримати ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ Балкер отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001230 терміном дії з 08.04.2020 за адресою: вул. Морозова, буд. 8, м. Харків, Харківська область, Україна.

Таким чином, в період з 01.04.2020 до 08.04.2020 операції з придбання та подальшого обігу (зберігання, використання) пального, отриманого 01.04.2020 у кількості 8746,53 л здійснювалося за відсутності відповідної ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області №01 від 13.09.2022 про застосування фінансових санкцій в розмірі 500000,00 грн є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено суду правомірність доводів на яких ґрунтуються позовні вимоги. Водночас, відповідачем доведено суду правомірність прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до встановлених статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України правил розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору покладаються судом на нього.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Балкер до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Балкер» (вул. Кропивницького, 139,м.Кропивницький,Кіровоградська область,25000. ЄДРПОУ/РНОКПП 32508612)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська,12,м.Рівне,33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Харківській області Адреса: вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057; ).

Повний текст рішення складений 27.07.2023.

Суддя Олег ГРЕСЬКО