Справа № 260/3933/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2023 рокум. Ужгород№ 260/3933/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області , в якому просить: 1) визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи в колгоспі «Дружба» з 01.03.1987 року по 31.12.1990 року та відмову йому в призначенні пенсії за віком і скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №32 від 08.02.2023 року та від 09.03.2023 року; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 періоди його роботи в колгоспі «Дружба» з 01.03.1987 року по 31.12.1990 року і здійснити призначення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 20.02.2023 року - наступного дня після виникнення в ОСОБА_1 права на пенсію за віком.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням пенсійного віку він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії. Однак за результатами розгляду такої заяви у призначенні пенсії було відмовлено з мотивів відсутності необхідного страхового стажу. Так, до такого не було зараховано період роботи в колгоспі «Дружба» з оглядну на те, що облік відпрацьованого часу вівся в грошових одиницях. Вказані дії та рішення відповідачів вважає протиправними та такими, що порушують його право на соціальний захист.

07 червня 2023 року відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву №0700-0902-8/28619 від 02.06.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що за результатами розгляду поданої позивачем заяви органами Пенсійного фонду України від 03.01.2023 було відмовлено у призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу. Так, до такого не було зараховано період роботи в колгоспі «Дружба», оскільки облік відпрацьованого робочого часу вівся у грошових одиницях, що не передбачено законодавством. Окрім того, у трудовій книжці позивача не зазначено кількість відпрацьованих трудоднів (людино-днів) за вказаний період та не вбачається, чи позивач виконував річний мінімум трудової участі у громадському господарстві, що унеможливлює підтвердження страхового стажу виключно записами трудової книжки. Також вважає, що питання призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органу Пенсійного фонду України, а тому суд не може перебрати на себе такі функції.

15 червня 2023 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив відповідача 1, в якому з доводами такого не погоджується. Вважає, що для зарахування до страхового стажу періодів роботи в колгоспі потрібно членство в такому, що в даному випадку підтверджено належними доказами. Звертає увагу на те, що обов`язок правильного і точного ведення даних про роботу в трудовій книжці покладено на роботодавця, а тягар доведення не може перекладатися на особу.

24 липня 2023 року відповідач 3 надіслав до суду відзив на позов №0300-0902-8/38035 від 05.07.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Так, зазначив, що в долученій до поданої заяви трудовій книжці не зазначено відпрацьованих позивачем трудоднів (людино-днів) за період з 01.03.1987 по 31.12.1990, натомість облік робочого часу вівся в грошових одиницях, що суперечить нормам чинного законодавства. З огляду на що такий період не може бути зарахованим до страхового стажу позивача.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 відповідачу 2 було надано строк для подання відзиву на позов. Окрім того, повідомлено про передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України наслідки не подання суб`єктом владних повноважень відзиву на позову.

Вказана ухвала була надіслана до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в підсистемі «Електронний суд» та отримана 22 травня 2023 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною уповноваженим працівником Закарпатського окружного адміністративного суду.

Однак відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надіслав, про причини неподання такого не повідомив, про продовження процесуального строку для його подання не клопотав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе застосувати наслідки, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком, до якої долучив ряд правовстановлюючих документів, серед яких: трудову книжку НОМЕР_1 , довідки СТОВ «Дружба» №1 від 20.01.2023, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1 від 20.01.2023, відомості про кількість трудоднів у колгоспному виробництві.

Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградскій області).

За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області №32 від 08.02.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, як вбачається з такого рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області страховий стаж заявника становить 26 років 2 місяці 21 день. При цьому до такого не було зараховано періоди роботи з 01.03.1987 по 31.12.1990, оскільки облік відпрацьованого робочого часу за період роботи в колгоспі «Дружба» вівся у грошових одиницях, що не передбачено законодавством.

02 березня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області).

За результатами розгляду такої заяви рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №32 від 09.03.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, як вбачається з такого рішення ГУ ПФУ у Волинській області страховий стаж заявника становить 26 років 5 місяців 21 день. При цьому до такого знову не було зараховано періоди роботи з 01.03.1987 по 31.12.1990, оскільки облік відпрацьованого робочого часу за період роботи в колгоспі «Дружба» вівся у грошових одиницях, що не передбачено законодавством.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями та діями органів Пенсійного фонду України, вважаючи їх такими, що порушують передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Так, як вбачається з оскаржених рішень ГУ ПФУ в Кіровоградській області та ГУ ПФУ у Волинській області, органи Пенсійного фонду України дійшли висновку про відсутність у ОСОБА_1 станом на день звернення права на пенсію за віком за відсутності передбаченого ст. 26 Закону №1058 страхового стажу. При цьому, за результатами розгляду поданих позивачем документів до страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано період роботи в колгоспі «Дружба» з мотивів обліку відпрацьованого робочого часу в такому у грошових одиницях, що не передбачено законодавством.

Оцінюючи правомірність таких рішень органів Пенсійного фонду України, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане узгоджується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція) та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (далі Інструкція №162) (що була чинна на момент видачі трудової книжки позивача).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку, в якій наявні відомості про період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Дружба», зокрема, щодо дати прийняття та звільнення з посиланням на відповідні накази. Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Більше того, на підтвердження трудової діяльності у колгоспі «Дружба» ОСОБА_1 подав до органу Пенсійного фонду України довідку СТОВ «Дружба» №1 від 20.01.2023, якою підтверджено факт членства та трудової діяльності такого у спірних періодах в колгоспі «Дружба», довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №1 від 20.01.2023, а також відомості про кількість трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві ОСОБА_1 .

Такі документи завірені печаткою товариства та підписом керівника. Жодних зауважень до їх достовірності відповідачі не заявляють.

В оскаржених рішеннях, обґрунтовуючи відмову у зарахуванні періодів роботи в колгоспі «Дружба», відповідачі 2, 3 посилаються виключно на те, що облік відпрацьованого робочого часу в колгоспі «Дружба» вівся в грошових одиницях, що не передбачено законодавством.

Проте суд не може погодитися з позицією відповідачів, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 30 вересня 2021 року №300/860/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В свою чергу суд вважає, що надані ОСОБА_1 документи на підтвердження трудової діяльності в колгоспі «Дружба» є належними та достатніми, а тому період з 01.03.1987 по 31.12.1990 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії.

Більше того, за результатами проведеної посадовою особою ГУ ПФУ в Закарпатській області перевірки правильності видачі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 за період роботи у колгоспі «Дружба» було встановлено, що сума заробітної плати за період з 1988 по 1992, зазначена в довідці, відповідає первинним документам.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що у відповідачів 2 та 3 не було підстав для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача спірного періоду роботи.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що оскаржені рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області та ГУ ПФУ у Волинській області підлягають скасуванню, а спірний період роботи зарахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на те, що страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням встановлених судом в даній адміністративній справі обставин є достатнім для призначення пенсії за віком, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Хоча позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити йому пенсію, проте враховуючи положення ст. 45 Закону №1058, ч. 2 ст. 9 КАС України, та встановлений принцип екстериторіальності, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області, як орган, що розглядав питання можливості призначення позивачу пенсії востаннє, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому суд відхиляє посилання відповідача 1 на дискриційність повноважень органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії, оскільки такими є повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

В даному випадку можливість вибору з кількох варіантів у відповідачів 2, 3 була відсутня, оскільки за наслідками розгляду даної справи судом було встановлено достатність страхового стажу для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. Будь-яких інших варіантів рішень за дотримання особою умов Закону №1078 при зверненні до органу Пенсійного фонду України за призначенням пенсії норми чинного законодавства не передбачають.

Разом з тим, не підлягає задоволенню позовна вимоги про визнання протиправними дій відповідачів, оскільки права позивача порушені саме рішеннями №32 від 08.02.2023 року та від 09.03.2023, а скасування таких є в даному випадку належним та достатнім способом захисту.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: вул. Кравчука, буд. 22В, м. Луцьк, Волинська область, 43000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №32 від 08.02.2023 року та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №32 від 09.03.2023 року про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Дружба» з 01.03.1987 року по 31.12.1990 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.02.2023 року.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 402,60 гривень (Чотириста дві гривні 60 коп.) судових витрат.

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (місцезнаходження: вул. Кравчука, буд. 22В, м. Луцьк, Волинська область, 43000, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань 402,60 гривень (Чотириста дві гривні 60 коп.) судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін