Справа № 560/12994/23
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 липня 2023 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Польовий О.Л., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Державної казначейської служби України , Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправною та стягнення моральної і матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просить:

- визнати протиправним невключення Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головним управлінням Національної поліції в Полтавській вислуги років ОСОБА_1 в повному обсязі;

- стягнути з Державного казначейського рахунку Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 2651752,60 грн та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вимоги до позовної заяви визначені статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктами 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Позивач просить визнати протиправним невключення Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головним управлінням Національної поліції в Полтавській вислуги років ОСОБА_1 в повному обсязі.

Тобто, вказана вимога спрямована до двох відповідачів. Однак позивач не зазначив Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в переліку відповідачів.

Позивач не конкретизував які дії чи бездіяльність вчинили Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головне управлінням Національної поліції в Полтавській щодо невключення вислуги років. Крім цього, позивач не вказав який період служби кожний з відповідачів протиправно невключив до вислуги років.

Строки звернення до суду визначені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки спірні відносини пов`язані з проходженням позивачем публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норми спеціального процесуального закону.

Пропуск встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Слід виходити не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Так, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно слід розрізняти поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 у справі 340/1019/19.

В свою чергу, позивач зазначив, що з 11.05.2022 почав отримувати пенсію. Тобто, з цього моменту позивач дізнався про те, що за період з 25.03.2002 по 11.05.2022 не виплачена пенсія, що на його думку є завданою шкодою. Однак до суду останній звернувся 14.07.2023. Тобто, з пропуском місячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо стягнення на користь особи матеріальної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень.

Тому факт звернення до відповідачів суд не визнає досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску позивач суду не надав, не навів обґрунтування щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2023 встановлений у розмірі 2684,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою встановлено ставку судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який поданий фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлено ставку судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом цього позову є вимога немайнового характеру (визнати протиправним невключення вислуги років в повному обсязі) та вимога майнового характеру (стягнення 2651572,60 грн матеріальної шкоди).

Позивач зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Однак, норма пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, як підстава для звільнення позивача від сплати судового збору, адже її зміст вказує на те, що така застосовується коли факт незаконності рішення, дії чи бездіяльності на момент пред`явлення позову про відшкодування шкоди є встановленим у визначеному порядку. І лише після цього, позивач звертаючись в порядку цивільного судочинства із позовом про відшкодування шкоди заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, може посилатися на їх незаконність (протиправність) як на доведену обставину.

В свою чергу, із заявленого позову вбачається, що крім вимоги про відшкодування шкоди, його предметом є й вимога "про визнання протиправним невключення вислуги років в повному обсязі". Саме із цією вимогою позивач пов`язує підстави заподіяння йому майнової та моральної шкоди.

Тому, з огляду на те, що оскаржувана позивачем у цій справі бездіяльність чи дії на стадії відкриття провадження у справі не може вважатися протиправними, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору із застосуванням пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 30.07.2020 по справі №9901/194/20.

Слід врахувати, що до адміністративного позову позивач не додав судового рішення, яким, станом на дату подання позовної заяви, було б визнано протиправними дії чи бездіяльність відповідача і на підставі чого позивачем заявлялася б вимога про відшкодування шкоди, завданої такими діями чи бездіяльністю.

Крім цього, наведене законодавче положення поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 6 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю), тоді як подана у цій справі позовна заява містить й інші позовні вимоги, застережень щодо відсутності обов`язку справляння судового збору з якої Закон України "Про судовий збір" не містить.

Відтак, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір".

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом в ухвалі від 08.11.2021 у справі №9901/450/21.

Таким чином, позивач не надав докази сплати судового збору у розмірі 14493,60 грн за вимоги немайнового характеру та майнового характеру.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом:

- зазначення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в переліку відповідачів або виключення вимог до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області;

- конкретизації дій чи бездіяльність, які вчинили Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Головне управлінням Національної поліції в Полтавській щодо невключення періоду служби до вислуги років позивача;

- зазначення періоду служби, який кожний з відповідачів невключив до вислуги років позивача;

- надання заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску;

- подання доказів сплати судового збору в розмірі 14493,60 грн або доказів звільнення від сплати судового збору.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяО.Л. Польовий