Справа № 420/12246/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 липня 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника відповідача про залишення без розгляду адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області () про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій представник позивачки просить суд:

визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області №2357 від 17.12.2019 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Республіки Азейбарджан ОСОБА_1 ;

зобов`язати ГУ ДМС України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні громадянці Республіки Азейбарджан ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 25 -річного віку;

стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки судовий збір 1073,60грн.

Разом із позовною заявою подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/12246/23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін(ст.262 КАС України).

В ухвалі суд зазначив, що вирішуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі, суд дійшов висновку, що строк позивачкою не пропущений, адже вона зазначає, що про існування оскаржуваного рішення дізналася у березні 2023 року, а з позовом ОСОБА_1 звернулася 29.05.2023 року, тобто в межах 6-ти місячного строку, встановленого нормами ч.2 ст.122 КАС України. Наразі матеріали справи не містять даних щодо іншої дати обізнаності позивачки про існування рішення відповідача від 17.12.2019 року. 22.06.2023 року відповідач подав суду:

- відзив на позовну заяву (в додатки до якого надано копії матеріалів особової справи позивачки);

- заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачкою строку звернення до суду з позовом.

В обґрунтування заяви, зокрема, зазначено, що позивач помилково стверджує у позовній заяві про те, що у березні 2023 року вона дізналася, що її посвідка на постійне проживання є недійсною, при цьому жодного документа вона не отримувала, оскільки ОСОБА_2 05.03.2020 року була ознайомлена з оскаржуваним рішенням під підпис, про що є відповідна відмітка на рішенні від 17.12.2019 року. Отже перебіг строку звернення до суду для позивачки розпочався 05.03.2020 року та позовну заяву ОСОБА_3 слід залишити без розгляду у зв`язку із пропуском позивачкою строку звернення до суду з позовом.

Копія заяви направлена на адресу позивачки 19.06.2023 року, що підтверджується квитанцією пошти, доданою до заяви.

Розглянувши заяву відповідача, суд дійшов наступного.

Згідно із ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачка у позовній заяві зазначає, що у березні 2023 року вона дізналася, що її посвідка на постійне проживання є недійсною, при цьому жодного документа вона не отримувала.

Разом з цим, в копіях матеріалів особової справи позивачки наявна копія рішення ГУ ДМС України в Одеській області №2357 від 17.12.2019 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Республіки Азейбарджан ОСОБА_1 , на якому наявна відмітка про те, що ОСОБА_1 ознайомлена із цим рішенням 05.03.2020 року.

З урахуванням вищезазначеного, про порушення своїх прав позивачка дізналася 05.03.2020 року і ця обставина не спростовна та заперечень не висловлено.

Позовну заяву ОСОБА_4 було подано до суду лише 29.05.2023 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, і цей факт виявлено судом після відкриття провадження у справі.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії»). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Крім того, згідно з рішеннями ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі вищевикладеного суд зазначає, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання суду заяви, передбаченої ч. 1 ст. 123 КАС України, про поновлення позивачці строку звернення до адміністративного суду у справі №420/12246/23 та належних доказів поважності причин пропуску позивачем цього строку.

За таких обставин позовна заява має бути залишена без руху, а позивачці наданий строк для усунення недоліків шляхом подання суду заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду із зазначенням причин поважності його пропуску та підтверджуючих доказів.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області () про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачці.

Копію ухвали невідкладно направити позивачці.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.М. Аракелян