Справа № 160/17502/22
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/17502/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Боровської М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №160/17502/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми ш від 10.12.2018 року № , згідно з яким до ОСОБА_2 застосовані штрафні санкції у розмірі 10 458,25 грн. за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб за землю;

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_2 пені у розмірі 17 520,06 грн та зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити інформацію про пеню з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника Західно-Донбаського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 18723/10/04-36-54-60 від 20.02.2019 року про опис майна, що перебуває у власності платника податків ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 30435538 від 22.02.2019 року про встановлення обтяження у вигляді податкової застави на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснений на підставі рішення № 18723/10/04-36-54-60 від 20.02.2019 року та Акту опису майна № /3/35 від 20.02.2019 року, шляхом подання заяви про припинення обтяження і виключення вказаного запису про реєстрацію податкової застави з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення форми ш від 10.12.2018 року № , згідно з яким до ОСОБА_2 застосовані штрафні санкції у розмірі 10 458,25 грн. за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб за землю. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування ОСОБА_2 пені у розмірі 17 520,06 грн та зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити інформацію про пеню у розмірі 17 520,06 грн. з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 . В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення в цій частині та прийняти нове про задоволення позову.

Також відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову. Одним із доводів апеляційної скарги відповідача зазначено обставини щодо порушення позивачем строку звернення до суду.

дним О В судовому засіданні представниками сторін надані пояснення щодо доводів апеляційних скарг, додаткові пояснення з посиланням на відповідні правові позиції Верховного Суду.

Представник позивача та позивач, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також підстав позову, суд доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , який перебував на податковому обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області, як фізична особа-підприємець (ІПН НОМЕР_1 ).

Також судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що між ОСОБА_2 та Юр`ївською районною державною адміністрацією було укладено два договори оренди земельної ділянки від 22.04.2010 року та від 01.02.2010 року разом з актами приймання-передачі об`єктів оренди, копії яких містяться у матеріалах справи.

Вказані договори оренди зареєстровані у відділі Держкомзему у Юр`ївському районі Дніпропетровської області 31.01.2010 року та 01.02.2010 року, відповідно.

У вказаних вище договорах оренди також вказана адреса ОСОБА_2 : Дніпропетровська область, село Герасимівка без зазначення найменування вулиці та номеру будинку.

Відповідачем було нараховано ОСОБА_2 податкові зобов`язання з орендної плати за земельні ділянки, що підтверджується податковими повідомленнями рішеннями № 4663-04 від 30.06.2015 року на суму 24 391,27 грн.; № 14398-0000 від 14.06.2016 року на суму 44 443,96 грн.; № 14399-0000 від 14.06.2016 року на суму 29 269,52 грн.; № від 13.07.2017 року на суму 4 878,25 грн.; № від 13.04.2017 року на суму 7 407,33 грн.; № -0410 від 17.04.2018 року на суму 4878,25 грн.; № -0410 від 17.04.2018 року на суму 7407,33 грн.

Вказані вище податкові повідомлення рішення направлялися ОСОБА_2 , що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень, що містяться у матеріалах справи та копіями конвертів, які повернулися на адресу податкового органу із відміткою про причини невручення:

податкові повідомлення рішення № 4663-04 від 30.06.2015 року на суму 24 391,27 грн. та № 4662-04 від 30.06.2015 року на суму 37 036,63 грн. направлялося на адресу: АДРЕСА_2 , повернулося податковому органу з відміткою органу поштового зв`язку про причини невручення;

податкові повідомлення рішення № 14398-0000 від 14.06.2016 року на суму 44 443,96 грн.; № 14399-0000 від 14.06.2016 року на суму 29 269,52 грн.; № від 13.07.2017 року на суму 4 878,25 грн.; № від 13.04.2017 року на суму 7 407,33 грн.; № -0410 від 17.04.2018 року на суму 4878,25 грн.; № -0410 від 17.04.2018 року на суму 7407,33 грн. направлені за адресою: АДРЕСА_2 , та вручено ОСОБА_2 22.07.2016 року, 22.07.2016 року, 04.07.2017 року, 04.07.2017 року, 23.06.2018 року, 23.08.2018 року відповідно, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштових відправлень, що містяться у матеріалах справи; податкове повідомлення рішення від 10.12.2018 року № направлялося за адресою: АДРЕСА_3 , та повернулося податковому органу з відміткою органу поштового зв`язку про причини невручення.

Також відповідач сформував та направив ОСОБА_2 податкову вимогу форми Ф від 02.09.2014 року № 4932-25.

Крім того, відповідач виніс на підставі акту камеральної перевірки від 20.11.2018 року № 66576/04-36-54-50/ НОМЕР_1 податкове повідомлення рішення № від 10.12.2018 року, яким нарахував штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10 458,25 грн.

Внаслідок несплати сум податкового боргу начальник Західно-Донбаського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області прийняв рішення № 18723/10/04-36-54-60 від 20.02.2019 року про опис майна, що перебуває у власності платника податків ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , у податкову заставу.

20.02.2019 року відповідачем складено Акт опису майна № /3/35 та внесено інформацію про податкову заставу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 24.04.2019 року серія НОМЕР_2 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 податковий орган, відповідно до статті 1281 ЦК України звернувся до завідуючого Юр`ївської держаної нотаріальної контори з листом від 29.08.2019 року № 99828/10/04-36-54-60, в якому заявлено вимоги у розмірі 142 795,59 грн. до спадкоємців ОСОБА_2 .

Спадкоємцем ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, є його дружина - ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право власності від 11.03.2020 року, від 05.02.2021 року, які містяться у матеріалах справи та у відповідності до яких позивач успадкував нерухоме майно.

Не погоджуючись з податковим боргом ОСОБА_2 , позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 та прийняла спадщину, а відповідно до позивача перейшли грошові зобов`язання померлої особи, що свідчить про наявність у неї права на оскарження рішень (дій чи бездіяльності) податкового органу. В той же час суд першої інстанції зазначив, що відповідач безпідставно не списав безнадійний податковий борг ОСОБА_2 , який виник на підставі податкових повідомлень рішень № 14398-0000 від 14.06.2016 року на суму 44 443,96 грн. та № 14399-0000 від 14.06.2016 року на суму 29 269,52 грн. та № 4663-04 від 30.08.2015 року на суму 24 391,27 грн. (залишок не сплачених коштів 16 532,64 грн.), що мало наслідком безпідставне пред`явлення до стягнення з позивача, який є спадкоємцем ОСОБА_2 , податкового боргу, що виник на підставі податкових повідомлень рішень № 14398-0000 від 14.06.2016 року на суму 44 443,96 грн. та № 14399-0000 від 14.06.2016 року на суму 29 269,52 грн. та № 4663-04 від 30.08.2015 року на суму 24 391,27 грн. (залишок не сплачених коштів 16 532,64 грн.).

Колегія суддів, переглядаючи судове рішення, зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.02.2021 року у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції повинна була дізнатися слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В той же час колегія судів враховує, що позивач 11 березня 2020 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, як переживша дружина ОСОБА_2 .

При цьому на свідоцтво про право спадщини за законом на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , нотаріусом Монашко Н.О., яким відкрито спадкову справу № 26/2019 видано не було. Водночас, приватним нотаріусом Монашко Н.П. було направлено лист № 91/02-14 від 08.12.2020 (вх. № 149195/10 від 14.12.2020 року) до податкового органу, в якому приватний нотаріус, зазначивши про те, що 11.07.2019 року нею заведено спадкову справу № 26/2019 до майна ОСОБА_2 та при вчинені нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було виявлено податкову заставу на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 30435538 з датою реєстрації 22.02.2019 року. Внаслідок наведеного нотаріус просила податковий орган надати згоду на видачу свідоцтва про право на власність на частку в спільному майні подружжя на вищевказаний житловий будинок на ім`я дружини померлого ОСОБА_2 (а.с.108)

Так, відповідно до п.4.15 -4.19 розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5), вказано наступне:

4.15. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

4.16. У разі наявності заборони нотаріус письмово повідомляє кредитора про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину.

4.17. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

4.19. Якщо документ, що посвідчує право власності на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених у порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613 (із змінами), фотокопій документів, що посвідчують право власності на майно, які повертають спадкоємцям.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками, вказане вище майно ОСОБА_2 , а саме житловий будинок, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно знаходиться з 22.02.2019 у податковій заставі із забороною відчуження (а.с. 31-34).

Відповідно до приписів с. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадковдавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів зазначає, що позивач, під час відкриття спадщини ОСОБА_2 за законом була повідомлена нотаріусом про наявність заборони відчуження майна у зв`язку з податковою заставою, що узгоджується з вищенаведеними приписами Порядку № 296/5, а тому позивач з 11.07.20019 була обізнана про перебування житлового будинку у податковій заставі з забороною відчуження.

Таким чином, саме з 11.07.2019 року позивач мала змогу звернутися до відповідного податкового органу з питання виникнення податкового боргу ОСОБА_2 та скористатись своїм правом на оскарження рішень відповідача в разі незгоди з останніми.

Водночас, як зазначалось вище позивач звернулась до суду з цим позовом 03.11.2022 року тобто з пропуском шестимісячного строку.

При цьому колегія суддів критично розцінює доводи позивача з приводу того, що тільки після отримання відповіді податкового органу на адвокатський запит від 15.08.2022 року, оформленої листом від 19.08.2022 року вона дізналась про існування оскаржуваних рішень податкового органу, оскільки навіть в адвокатському запиті вказано, що ОСОБА_1 не може оформити спадщину на житловий будинок у зв`язку з перебуванням цього майна у податковій заставі, отже наведене також свідчить про те, що ОСОБА_1 було повідомлено про наявність обмежень ще у 2019 році (а.с 38).

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частиною1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, та відповідач у своїй апеляційній скарзі наполягав на застосуванні наслідків пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позов підлягає залишенню без розгляду повністю у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №160/17502/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 240, 243, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі №160/17502/22 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко