Справа № 380/10511/23
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» до Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства оборони України, про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на ТОВ В «Будівельник».

Посилається на те, що на виконанні у відповідача перебуває наказ Господарського суду міста Києва №32/77т від 15.08.2022 року про витребування майна у позивача та зобов`язання передати його на баланс Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління». Зазначив, що 27.04.2023 року державним виконавцем, у порядку ст.ст.63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено оскаржувану постанову, згідно якої, за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення, накладено на боржника ТОВ В «Будівельник» штраф у розмірі 5100,00 грн. Позивач з такою постановою не погоджується та вказав, що виконати вимоги наказу Господарського суду міста Києва №32/77т від 15.08.2022 року не є можливим, адже об`єкти нерухомості, зазначені у ньому, у ТОВ В «Будівельник» відсутні, підтвердженням чого є довідка ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вважаючи у зв`язку із цим свої права та інтереси порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що спірна постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн винесена державним виконавцем у відповідності до вимог положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства оборони України, надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні позову, так як наказ Господарського суду міста Києва №32/77т від 15.08.2022 року не виконано без поважних причин.

Ухвалою судді від 22.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року замінено неналежного відповідача та залучено до участі в справі третю особу.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

На примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває наказ №32/77т, виданий 15.08.2022 року Господарським судом міста Києва, про витребування майна будівель і споруд військового містечка у м.Львові по вул.Авіаційній, 7, а саме: адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1) склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельну (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я-1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5750 кв. м., витребувано майно - будівлі і споруди військового містечка у АДРЕСА_1 , а саме: адміністративний будинок (А-2), будівлю побутового призначення (Е-1), будівлю ГСМ (Ж-1), склад (з-І), навіс (И-1), насосну (1-1), склад (1-1), пожежний пост (И-1), гараж (М-1) склад (Е-1), навіс (К-1), акумуляторну (Л-1), адміністративний будинок (Н-1), котельну (0-1), гаражі та їдальню (П-1), склади (С-1, Т-1, У-1, Ф-1, Х-1, Ц-1, 4-1, А-1, В-1, Ш-1), будівлю побутового призначення (Щ-2), колибу (Ш-1), навіси (Б-1, Ю-1), цех ізоляції (Я- 1), огорожу та асфальтобетонне покриття загальною площею 5750 кв м. у Закритого акціонерного товариства «Персенківка», Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник», Приватного акціонерного товариства «Ірокс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж» та зобов`язання їх передати вищевказані будівлі і споруди на баланс Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління».

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.03.2023 року відкрито виконавче провадження №71306889 з примусового виконання вищевказаного наказу. Сторонами у цьому виконавчому провадженні є: боржник ТОВ В «Будівельник» та стягував Міністерство оборони України.

04.04.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив закрити виконавче провадження №71306889.

27.04.2023 року відповідачем, у порядку ст.ст.63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу №71306889, згідно якої, за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення, накладено на боржника ТОВ В «Будівельник» штраф у розмірі 5100,00 грн.

Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1-1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема: судові накази.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У ст.10 Закону №1404-VIII визначено заходи примусового виконання рішень, зокрема, одним із них є: вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Згідно ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону №1404-VIII, під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Поряд з тим, порядок виконання рішень немайнового характеру, тобто рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регулюється Розділом VIII Закону №1404-VIII. До таких, зокрема, належать: рішення про відібрання дитини, встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною (ст.ст.64, 64-1 Закону №1404-VIII); про поновлення на роботі (ст.65 Закону №1404-VIII); про виселення божника (ст.66 Закону №1404-VIII); про вселення стягувача (ст.67 Закону №1404-VIII).

За змістом ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення немайнового характеру виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Як видно з матеріалів справи, на примусовому виконанні державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває судове рішення про витребування із володіння божника майна (будівель і споруд військового містечка у м.Львові по вул.Авіаційній, 7) та зобов`язання передати його на баланс Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління».

Суд враховує, що у спорах про витребування й повернення майна, якщо за результатами вирішення спору шляхом задоволення позову відбувається зміна належності спірного майна (зміна власника) ці вимоги мають вартісний, грошовий вираз і носять характер майнового спору. Аналогічне правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 21.12.2020 року у справі №905/98/20.

Крім того, у постанові від 13.11.2019 року у справі №314/738/15-ц Верховний Суд вказав, що судове рішення про витребування нерухомого майна повинно виконуватись державним виконавцем в порядку п.3 ч.1 ст.10 та ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому поняття «витребування» відповідає поняттю «вилучення та передача предметів», вказаному у п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» переліку заходів примусового виконання рішення.

Згідно із висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.06.2022 року в справі №369/13690/20, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, вказаних у рішенні. Зазначення у судовому рішенні (виконавчому листі) про «витребування майна та зобов`язання передати його власнику» не може свідчити, що таке рішення підлягає виконанню як рішення немайнового характеру, оскільки його виконання передбачає вчинення виконавцем дій щодо вилучення майна у боржника і передачі його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Суд враховує, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону №1404-VІІІ, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Таким чином виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Втім, судом не встановлено обставин та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач вживала усіх передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо ефективного та своєчасного виконання наказу Господарського суду міста Києва №32/77т від 15.08.2022 року, безпідставно виконуючи його як рішення немайнового характеру у порядку, передбаченому ст.63 Закону №1404-VIII.

В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку відповідачем не дотримано передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв правомірності рішення (дій) суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого спірна постанова про накладення штрафу від 27.04.2023 року у ВП №71306889 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судового збору, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовуються позивачу в повному обсязі (2684,00 грн).

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 27.04.2023 року у ВП №71306889.

Стягнути з Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул.Городоцька, 299, м.Львів, 79040; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю В «Будівельник» (місцезнаходження: вул.Заводська, 2а, село Воютичі, Самбірський район, Львівська область, 81453; ) судовий збір у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.