Справа № 200/2735/23
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року Справа№200/2735/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Дзіся Андрія Романовича, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги років 26 років 9 місяців 10 днів;

- зобов`язати відповідача призначити та перерахувати з 17 квітня 2023 року позивачу пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з вислуги 26 років 9 місяців 10 днів та виплатити заборгованість з 17 квітня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом № 51/ОС-21 від 11 травня 2021 року його було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу призначено пенсію відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262, яку останній отримує й по даний час.

Позивач зазначає, що згідно наказу № 51/ОС-21 від 11 травня 2021 року його вислуга років на день звільнення становить: в календарному обчисленні 23 роки 0 місяців 1 день; у пільговому обчисленні 26 років 9 місяців 10 днів.

Враховуючи наявність необхідної вислуги років, необхідної для призначення пенсії, а саме - понад 25 календарних роки, позивач звернувся до відповідача із заявою від 17 квітня 2023 року про призначення пенсії згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач відмовив у призначенні пенсії згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обґрунтувавши відмову відсутністю у позивача 25 років вислуги в календарному обчисленні на день звільнення через відмову у зарахуванні пільгового стажу для призначення пенсії.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» такими, що порушують його право на належний соціальний захист та просить позов задовольнити.

Посилається при цьому на постанови Верховного Суду від 3 березня 2021 року по справі № 805/3923/18-а, від 14 квітня 2021 року по справі № 480/4241/18 (а.с. 1-4).

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Позивач є одержувачем пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262 від 9 квітня 1992 року з 12 травня 2021 року, яка призначена йому відповідно до п. «б» ст. 12 цього Закону.

Згідно із п.п. 1, 7, 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1, підготовка і подання документів для призначення (перерахунку) пенсій здійснюється уповноваженим структурним підрозділом відповідного Міністерства, які подають до пенсійного органу: подання про призначення пенсії; заява встановленого зразку про призначення (перерахунок) пенсій згідно Закону № 2262; розрахунок вислуги років; грошовий атестат; довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення; копія паспорта та ідентифікаційного номера; заява про відкриття карткового рахунку АТ «Ощадбанк».

Вказані документи на адресу Головного управління не надходили.

Також зазначено, що статтею 12 Закону № 2262 передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особі за наявності двох умов, а саме: наявності відповідної календарної вислуги і якщо ця особа звільнена зі служби.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону № 2262 встановлено, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262 в квітні 2023 року.

Відповідно до п. 2-1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (зі змінами) для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно із п.п. 1 і 2 цієї постанови.

Згідно із абз. 1 п. 3 Порядку № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, зараховуються на пільгових умовах [...].

Таким чином, на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії редакція п. 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування служби на пільгових умовах до вислуги років застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція п. 3 Порядку № 393.

Оскільки саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу періоди служби в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію за вислугу років, відповідач зазначив, що розгляд питання щодо призначення пенсії є виключною компетенцією Головного управління, а не суду чи позивача.

На підставі вищевикладеного Головне управління просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 17-19).

Ухвалою суду від 20 червня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 14).

5 липня 2023 року судом отримано від Головного управління Пенсійного фонду України відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 17-27).

6 липня 2023 року судом отримано від Головного управління Пенсійного фонду України додаткові докази по справі (а.с. 29-76).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_1 від 3 вересня 2020 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8, 39-41).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади (а.с. 20-21).

Згідно із наказом Державної установи «Селидівська виправна колонія № 82» «Про особовий склад» від 11 травня 2021 року № 51/ОС-21 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-218745), начальника дільниці начальника відділення соціально-психологічної служби дільниці соціальної реабілітації, звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 11 травня 2021 року за п. 7 ч. 1 ст. 77 відповідно Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення складає: календарна 23 роки 0 місяців 1 день; пільгова 26 років 9 місяців 10 днів. Загальний стаж 27 років 5 місяців 15 днів (а.с. 10, 45, 50-53).

У травні 2021 року позивач звернувся до відповідача через уповноважений структурний підрозділ Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 33-38).

Як вбачається із протоколу за пенсійною справою (Державний департамент з питань виконання покарань) за наслідком розгляду отриманих щодо позивача документів відповідачем останньому призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з 12 травня 2021 року; у протоколі зазначено, що вислуга років складає 27 років 5 місяців, календарна вислуга - 23 роки; пенсію призначено у розмірі 52% грошового забезпечення (зв.бік а.с. 17, а.с. 65).

17 квітня 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії (у довільній формі та у формі, що передбачена Додатком № 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), в якій просив перевести його на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та перерахувати його пенсію у зв`язку із переведенням (а.с. 66-67).

До заяви було додано: копію наказу № 51/ОС-21 від 11 травня 2021 року; копію паспорта; копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 ; копію довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4449 від 30 вересня 2020 року (а.с. 68-70).

Як встановлено судом, зазначена заява була розглянута відповідачем в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР і листом від 16 травня 2023 року (вих. № 8903-7886/Д-02/8-0500/23) Головне управління повідомило позивачеві, що відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262 зі змінами внесеними постановою Правління Пенсійного фонду України від 2 березня 2023 року № 10-1 «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, підготовка і подання документів для призначення (перерахунку) пенсій здійснюється уповноваженим структурним підрозділом відповідного Міністерства. Отже, для подання документів для перерахунку пенсії необхідно звернуться до відповідного структурного підрозділу за останнім місцем проходження військової служби (а.с. 9, 30).

Будучи не згодним із відмовою у переведенні його на пенсію за вислугу років згідно п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній як станом на час звільнення позивача зі служби в поліції так і в редакції, чинній станом на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років та із заявою про переведення на інший вид пенсії) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України № 1522 від 2 листопада 2006 року "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до п. 2 Порядку № 3-1 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про переведення його на інший вид пенсії, передбачений Законом № 2262-ХІІ) заяви про п р и з н а ч е н н я пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ країни, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної

пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України. Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до абз. 1 п. 4 цього Порядку (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про переведення його на інший вид пенсії) заява про п е р е в е д е н н я з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Приписами Порядку № 3-1 в редакції, чинній з 18 квітня 2023 року, також передбачено, що заява про призначення пенсії за вислугу років подається до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій (п. 2 розділу І Порядку № 3-1), а заява про перерахунок та переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до органу, що призначає пенсію (п. 3 розділу І Порядку № 3-1).

Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання відповідача на те, що із заявою про переведення його з пенсії за вислугу років за п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ на пенсію за вислугу років за п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ позивач мав звертатись до уповноваженого органу (структурного підрозділу), що здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій, за місцем звільнення зі служби.

Також суд зазначає, що розділом ІV Порядку № 3-1 (в редакції, чинній станом на час розгляду заяви позивача) передбачено, що заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію ( п. 1).

При прийманні документів працівник органу, що призначає пенсію, крім іншого, видає заявнику або посадовій особі уповноваженого органу (структурного підрозділу) розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 9 до цього Порядку) та/або надсилає уповноваженому органу (структурному підрозділу) повідомлення про перелік документів, які необхідно подати додатково, та строк їх подання. Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі (п. 2).

Орган, що призначає пенсію, повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних державних електронних інформаційних реєстрах, системах, базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації (п. 4).

Рішення за результатами розгляду заяви про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший приймається з урахуванням: […] 3) поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви з усіма необхідними документами (переведення вперше на пенсію по інвалідності - у строк, передбачений п. «e» ст. 50 Закону) (п. 5).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви (п. 6).

З аналізу наведених норм слідує, що заяву позивача від 17 квітня 2023 року відповідач мав розглядати у порядку, передбаченому Порядком № 3-1, а не за приписами Закону України «Про звернення громадян», та за наслідком такого розгляду мав прийняти відповідне рішення (протокол, розпорядження), але не здійснив цього.

Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача щодо не розгляду у передбаченому законодавством порядку заяви ОСОБА_1 про переведення його на пенсію за вислугу років за п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Вирішуючи питання щодо наявності або відсутності у позивача станом на час звернення до відповідача із заявою щодо переведення його на пенсію, передбачену п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, права на таку пенсію, суд виходить з наступного.

Згідно із п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби […] з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених приписів Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова № 393) (тут і наділі в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин та діє і зараз).

Пунктом 2-1 вказаної Постанови для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пунктом 1 вказаної Постанови передбачено періоди служби (роботи), які враховуються при обчислення календарної вислуги років для призначення пенсій; а пунктом 2 передбачено, що під час призначення пенсії згідно із п. «а» ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на […] службу […] - один рік навчання за шість місяців служби.

Жодних вказівок щодо врахування при визначенні календарної вислуги років, передбаченої п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, вислуги років у пільговому обчисленні - пункти 1 та 2 Постанови № 393 не містять.

Щодо посилань позивача на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 3 березня 2021 року по справі 805/3923/18-а, які підтримані і Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 квітня 2021 року по справі № 480/4241/18, - відповідно до яких для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393, - суд зазначає таке.

У постанові від 3 березня 2021 року у справі 805/3923/18-а Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-XIIу частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII і що пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Також у вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

У постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 Верховний Суд також дійшов висновку про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Разом із цим суд зазначає, що вказані постанови прийняті Верховним Судом стосовно спірних правовідносин, які виникли і тривали у період дії редакції пункту 3 Постанови № 393, яка п е р е д б а ч а л а зарахування до календарної вислуги років, передбаченої п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, певних періодів служби на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» внесено зміни до Постанови № 393, відповідно до яких вказану Постанову доповнено пунктом 2-1 такого змісту:

«2-1. Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.».

Також цією постановою абзац 1 п. 3 Постанови № 393 викладено в оновленій редакції наступного змісту:

«3. До вислуги років для в и з н а ч е н н я р о з м і р у пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: […].».

Отже, висновки Верховного Суду, зазначені у наведених позивачем постановах Верховного Суду, не можуть бути застосовані у даних правовідносинах, так як Верховний Суд у вказаних постановах робив висновок про необхідність зарахування до календарної вислуги років, передбаченої п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 цієї постанови, певних періодів служби на пільгових умовах саме у зв`язку із тим, що таке зарахування було передбачено чинною у період спірних правовідносин редакцією п. 3 Постанови № 393.

Суд зауважує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом ч. 1 ст. 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абз. 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018).

Таким чином, у разі прийняття нового нормативно-правового акту (або внесення змін до існуючого нормативно-правового акту) нормативно-правові приписи нового (оновленого) нормативно-правового акту поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Як наслідок, при обчисленні календарної вислуги років має враховуватись саме календарна вислуга років (без застосування вислуги років у пільговому обчисленні).

Беручи до уваги, що календарна вислуга позивача складає 23 роки, що менш ніж передбачено п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ (25 календарних років), суд висновує, що позивач не має права на призначення пенсії за п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Також суд зазначає, що позивач не оскаржує бездіяльність відповідача щодо не розгляду його заяви про переведення на інший вид пенсії у порядку, передбаченому Порядком № 3-1.

Частиною 2 ст. 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог, але таке право надається суду у випадку, якщо вихід за межі позовних вимог необхідний для ефективного захисту порушеного права позивача.

У зв`язку із тим, що за висновком суду ОСОБА_1 не має право на переведення на пенсію за вислугу років за п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ, підстави для виходу за межі заявлених позовних вимог та визнання бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви позивача про переведення на інший вид пенсії у порядку, передбаченому Порядком № 3-1, протиправною відсутні.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 122, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна