Справа № 380/13363/23
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.05.2023 № 10 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та до пільгового стажу (стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 період роботи з 01.01.2022 по 19.04.2023 на відокремленому підрозділі Шахта Відродження Державного підприємства Львіввугілля та зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу (стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1) період навчання за фахом підземним професіям на курсах у відокремленому підрозділі "Червоноградський учбово-курсовий комбінат Державного підприємства Львіввугілля з 27.11.2017 по 25.12.2017, з 01.02.2018 по 05.02.2018, з 29.03.2018 по 16.08.2018 (в тому числі виробнича практика з 18.06.2018 - 16.08.2018 на відокремленому підрозділі Шахта Відродження Державного підприємства Львіввугілля);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 20.04.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням вказаного періоду страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.04.2023 у зв`язку з досягненням пенсійного віку та набуттям необхідного страхового та пільгового стажу, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області рішенням від 26.05.2023 № 10 відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з рішенням причиною відмови в призначенні пенсії є те, що до пільгового стажу не зараховані періоди з 01.01.2022 по 31.03.2023 у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Також вказує, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу період навчання за фахом підземним професіям на курсах ВП "Червоноградський учбово-курсовий комбінат» ДП «Львіввугілля» теоретичне навчання - 27.11.2017 по 25.12.2017, теоретичне навчання з 01.02.2018 по 05.02.2018, теоретичне навчання та виробнича практика з 29.03.2018 по 16.08.2018.

Ухвалою від 19.06.2023 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. У зазначений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не подав.

Неподання відповідачем у строк встановлений судом відзиву на позов кваліфікується судом відповідно до вимог ч. 4 ст. 159 КАС України як визнання позову.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву від 13.07.2023 (вх. № 52750), у якому зазначає, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, період роботи з 01.01.2022 по 19.04.2023 не зарахований до страхового та пільгового стажу за Списком № 1, оскільки згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5 ОСОБА_1 , за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків. Період навчання за фахом підземним професіям на курсах у відокремленому підрозділі "Червоноградський учбово-курсовий комбінат» Державного підприємства «Львіввугілля» з 27.11.2017 по 25.12.2017, з 01.02.2018 по 05.02.2018, з 29.03.2018 по 16.08.2018 враховано до стажу як навчання за фахом. Отже, у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 то Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 20.04.2023 звернувся з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон).

За принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.05.2023 № 10 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

У рішенні, зокрема, вказано, що Згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, довідок про підтвердження стажу роботи), страховий стале складає 30 років 28 днів; пільговий стаж складає 3 роки. До страхового стажу зараховано усі наявні періоди. До пільгового стажу не зараховано період з 01.01.2022 по 31.03.2023 в зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Вважаючи рішення відповідача протиправним та необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, з наступними змінами та доповненнями, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд встановив, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (20.04.2023), позивачу виповнилось 55 років.

При цьому, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.05.2023 № 10 зазначено, що страховий стаж складає 30 років 28 днів, пільговий стаж - 3 роки. До страхового стажу зараховано усі наявні періоди. До пільгового стажу не зараховано період з 01.01.2022 по 31.03.2023 в зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Згідно з долученою до матеріалів справи копією трудової книжки НОМЕР_1 , позивач з:

- 22.11.2017 прийнятий у шахту «Відродження» ДП «Львіввугілля» підземним учнем гірника з повним робочим днем під землю направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті;

- 27.11.2017 направлений в УКК на курси підземних гірників і МПУ з відривом від виробництва;

- 26.12.2017 зарахований на практику підземним учнем гірника з повним робочим днем під землею, направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті;

- 06.02.2018 переведений підземним гірником 3-го розряду з повним робочим днем під землею, направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті;

- 29.03.2018 направлений в УКК на курси підземних електрослюсарів з відривом від виробництва;

- 18.06.2018 зарахований на практику підземним учнем електрослюсаря з повним робочим днем під землею, направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті;

- 17.08.2018 переведений електрослюсарем підземним 4-го розряду з повним робочим днем під землею, направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті;

- 23.05.2019 переведений електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею, направлений на підземну дільницю для виконання гірничих робіт в шахті та по даний час працює у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля».

При цьому суд звертає увагу, що спору щодо належності робіт, на яких працював позивач з 01.01.2022 по 31.03.2023, до Списку № 1 немає.

Суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи в відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля», через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

За умови підтвердження пільгового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 справа № 423/757/17 та у постанові від 31.03.2021 справа № 242/5696/16-а.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому позивач у позовній заяві вказує, що період з 01.01.2022 по 19.04.2023 не зарахований до страхового стажу у зв`язку з несплатою страхових внесків.

Однак, у спірному рішенні вказано що до пільгового стажу не зараховано період з 01.01.2022 по 31.03.2023 в зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач діяв протиправно, не врахувавши до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2022 по 31.03.2023 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля». Таким чином, позивач має право на зарахування до загального та спеціального (пільгового) стажу періоду з 01.01.2022 по 31.03.2023 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля»

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, для ефективного відновлення порушеного права, суд дійшов висновку, що до позивача належить застосувати такий спосіб захисту, як визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,від 26.05.2023 № 10 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.01.2022 по 31.03.2023 у відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля».

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу період навчання за фахом підземним професіям на курсах у відокремленому підрозділі "Червоноградський учбово-курсовий комбінат Державного підприємства Львіввугілля з 27.11.2017 по 25.12.2017, з 01.02.2018 по 05.02.2018, з 29.03.2018 по 16.08.2018 (в тому числі виробнича практика з 18.06.2018 - 16.08.2018 на відокремленому підрозділі Шахта Відродження Державного підприємства Львіввугілля), суд зазначає таке.

Представник відповідача у відзиві вказав, що період навчання за фахом підземним професіям на курсах у відокремленому підрозділі "Червоноградський учбово-курсовий комбінат» Державного підприємства «Львіввугілля» з 27.11.2017 по 25.12.2017, з 01.02.2018 по 05.02.2018, з 29.03.2018 по 16.08.2018 враховано до стажу як навчання за фахом.

Відповідно до наказу відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля» від 22.11.2017 № 263-к ОСОБА_1 з 27.11.2017 направлений в УКК на курси підземних гірників і МПУ з відривом від виробництва, з оплатою згідно чинного законодавства.

Відповідно до наказу відокремленого підрозділу «Шахта «Відродження» державного підприємства «Львіввугілля» від 29.03.2018 № 68-к ОСОБА_1 з 29.03.2018 направлений в УКК на курси електрослюсарів підземних з відривом від виробництва, з оплатою згідно чинного законодавства.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.04.2023 за період з 18.06.2018 - 16.08.2018 позивач виконував підземні гірничі роботи в шахті за професією учень електрослюсаря підземний на період виробничої практики, як працівник зайняти повний робочий день на підземних роботах, перебував у списковому складі, отримував зарплату по тарифних ставках підземного робітника.

Навчався в учбово-курсовому комбінаті міста Червонограда за професіями:

підземній професії гірника підземного і машиніста підземних установок: в період з 27.11.2017 наказ № 263-к від 22.11.2017 року по 05.02.2018 наказ № 27-к від 06.02.2018;

підземній професії електролюсаря підземного: в період з 29.03.2018 наказ № 68-к від 29.03.2018 по 16.08.2018 наказ № 181-к від 17.08.2018. Навчання за вищевказаний період підземним професіям проводилось протягом повного робочого дня, оплата праці здійснювалась за тарифною ставкою передбаченою для підземного робітника.

Оскільки трудова книжка позивача, довідка від 19.04.2023, накази 22.11.2017 № 263-к,

від 29.03.2018 № 68-к підтверджують зайнятість у цей період на повний робочий день та оплату праці, в зв`язку з чим спірний період трудової діяльності підлягає зарахуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити з 20.04.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням вказаного періоду страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1), суд зазначає таке.

Призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону № 1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 20.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул. Кравчука, 22В, м. Луцьк, Волинська область, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 26.05.2023 № 10 про відмову в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та до пільгового стажу період роботи з 01.01.2022 по 19.04.2023 на відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» та до пільгового стажу період навчання за фахом підземним професіям на курсах у відокремленому підрозділі «Червоноградський учбово-курсовий комбінат» Державного підприємства «Львіввугілля» з 27.11.2017 по 25.12.2017, з 01.02.2018 по 05.02.2018, з 29.03.2018 по 16.08.2018 (в тому числі виробнича практика з 18.06.2018 - 16.08.2018 на відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля»).

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 536,80 грн судових витрат.

7. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 536,80 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26.07.2023.

Суддя Кедик М.В.