Справа № 460/14967/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2023 року м. Рівне №460/14967/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання В.М.Дацюк; представника позивача В.А.Бараняка; відповідача Д.А.Капустіної; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» до Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни про визнання протиправними та скасування рішень.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» (далі позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 2 постанови приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни про відкриття виконавчого провадження №71998075, прийнятої 09.06.2023; визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни про стягнення з боржника основної винагороди, прийняту 09.06.2023 у виконавчому провадженні №71998075.

Заяви по суті справи.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем винесені: Постанова про відкриття виконавчого провадження, пунктом 2 якої визначено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 21472,00 грн та Постанова про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 21472,00 грн, які є протиправними. Виконавче провадження відкрите щодо виконання ухвали Господарського суду Рівненської області про забезпечення позову від 07.06.2023 у справі №918/468/23, якою накладено арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» на праві власності, в межах суми заявлених позовних вимог 1171289,45 грн. Вказує, що в силу норм статті 45 та 27 Закону України «Про виконавче провадження» відповідач не мав правових підстав для стягнення основної винагороди, оскільки виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що норми частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з іншими нормами цього Закону та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вказує на те, що виключення для стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця передбачені законодавцем окремо. Так, частина четверта статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає виключення для основної винагороди приватного виконавця у разі виконання виконавчих документів про стягнення аліментів. У даному ж випадку йдеться про виконання ухвали немайнового характеру щодо накладення арешту. Відповідач вказує, що стаття 45 Закону «Про виконавче провадження» передбачає саме черговість розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, у тому числі від реалізації майна боржника, натомість не регулює питання «підстав та обставин» щодо такого стягнення.

Ухвалою суду від 28.06.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (частини перша, третя, четверта статті 12 КАС України) з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України), у відкритому судовому засіданні на 20.07.2023.

Ухвалою суду від 20.07.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні оголошено перерву до 27.07.2023.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

За приписами частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області про забезпечення позову від 07.06.2023 у справі №918/468/23 постановлено: накласти арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» на праві власності, в межах суми заявлених позовних вимог 1171289,45 грн (а.с. 8).

Відповідно до частини першої статті 144 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

В ухвалі від 07.06.2023 у справі №918/468/23 вказано, що така є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Капустіною Д.А. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.06.2023 ВП №71998075 (далі Постанова про відкриття виконавчого провадження) щодо виконання ухвали Господарського суду Рівненської області про забезпечення позову від 07.06.2023 у справі №918/468/23:

про: накласти арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» на праві власності, в межах суми заявлених позовних вимог 1171289,45 грн; боржник: ТОВ «Селищанський гранітний кар`єр»; стягувач: ТОВ «Гранрозробка» (а.с. 12).

Пунктом 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження визначено: стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 21472,00 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Капустіною Д.А. винесено Постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 09.06.2023 ВП №71998075 (далі Постанова про стягнення з боржника основної винагороди), якою постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 21472,00 грн (а.с. 13).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість оскаржуваних рішень пункту 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження та Постанови про стягнення з боржника основної винагороди, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає таке.

За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII), за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової (частина друга статті 31 Закону №1403-VIII).

За приписами частини третьої статті 31 Закону №1403-VIII, основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII, основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За приписами частини першої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Спірною у даній справі є можливість відповідача прийняти постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця у випадку виконання документа про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, що підлягає негайному виконанню.

Позивач вважає, що оскільки винагорода приватного виконавця стягується з боржника у випадках та у спосіб, передбачені для стягнення виконавчого збору, щодо якого статтею 27 Закону №1404-VIII передбачено виключення, оскаржувані рішення є протиправними, оскільки є саме таким винятком.

Суд зазначає, що граматичне тлумачення частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII свідчить про те, що цією нормою передбачено розповсюдження на основну винагороду приватного виконавця виключно такого ж «порядку» її стягнення як і для виконавчого збору.

Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця не є тотожними поняттями та мають різну правову природу.

При цьому, використання такої правової конструкції застосування аналогічного порядку їх стягнення, що очевидно зроблено з метою дотримання вимог юридичної техніки, не є підставою для поширення інших законодавчо закріплених ознак з приводу регулювання виконавчого збору на основну винагороду приватного виконавця.

Тобто, твердження позивача, що винагорода приватного виконавця стягується з боржника у «випадках», передбачених для стягнення виконавчого збору, є помилковим.

Системне тлумачення норми частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII у взаємозв`язку з іншими нормами цього Закону та Закону №1403-VIII вказує на те, що виключення для стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця передбачені законодавцем окремо.

Так, частина четверта статті 31 Закону №1403-VIII передбачає виключення для основної винагороди приватного виконавця у разі виконання виконавчих документів про стягнення аліментів.

Виключення для виконавчого збору встановлені в частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VIII, до яких також віднесено виконання рішень приватним виконавцем (пункт 5 виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем).

Стаття 45 Закону №1404-VIII передбачає черговість розподілу стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум, у тому числі від реалізації майна боржника.

Тобто вимоги частини третьої цієї статті щодо поширення порядку для стягнення виконавчого збору на основну винагороду приватного виконавця стосуються виконання рішень, за якими підлягають стягненню грошові суми (у тому числі одержані від реалізації майна боржника).

Отже, такий порядок стосується лише рішень майнового, а не немайнового характеру.

Ухвала Господарського суду Рівненської області про забезпечення позову від 07.06.2023 у справі №918/468/23 шляхом накладення арешту на нерухоме майно боржника є рішенням немайнового характеру.

Таке розуміння підтверджується також тим, що пункт 1 частини третьої статті 31 Закону №1403-VIII передбачає стягнення фіксованої суми у разі виконання рішення немайнового характеру (розмір встановлено абзацом 3 пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця), натомість пункт 2 вказаної норми встановлює відсоток суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом, без конкретизації його розміру (розмір встановлено абзацами 1 та 2 пункту 19 зазначеного Порядку та він підлягає стягненню відповідно до порядку, передбаченого для стягнення виконавчого збору).

Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень позивача, що основна винагорода приватного виконавця не стягується, так само як і виконавчий збір за виконавчим документом про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Щодо доводів позивача про те, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору, а такий, в свою чергу, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII не стягується за виконавчими документами про накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню, суд зазначає, що частина третя статті 45 Закону №1404-VIII визначає, що основна винагорода приватного виконавця стягується саме в «порядку», передбаченому для стягнення виконавчого збору, однак, не за «умов» чи «підстав» для стягнення виконавчого збору.

Позивач також вказує на те, що якби стягувач звернувся до державного виконавця, а не до приватного виконавця, то боржник (позивач) не мав би сплачувати виконавчий збір, що вказує на непропорційне за своїми наслідками становище для боржника.

Суд відхиляє такі доводи та зазначає, що предметом спору у межах даної адміністративної справи є пункт 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження та Постанова про стягнення з боржника основної винагороди, а розмежування законодавцем на державних і приватних виконавців має свою мету, досягнення якої полягає також у певній відмінності регулювання діяльності останніх, як приклад, встановлені частиною другою статті 5 Закону №1404-VIII, обмеження щодо можливості виконання приватними виконавцями тих чи інших рішень, чи випадків не стягнення виконавчого збору державним виконавцем (частина п`ята статті 27 Закону №1404-VIII) та основної винагороди приватного виконавця (частина четверта статті 31 Закону №1403-VIII).

Чинне законодавство надає стягувачу право вибору щодо звернення з виконавчим документом до державного чи приватного виконавця (окрім випадків, установлених законом).

Зазначене вище свідчить про відсутність правових підстав для визнання протиправним пункту 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження та Постанови про стягнення з боржника основної суми винагороди, оскільки відповідач при винесенні таких рішень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанський гранітний кар`єр» (село Селище, Сарненський район, Рівненська область, 34552; ) до Приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіної Дарії Анатоліївни (вулиця Соборна, 370В, місто Рівне, 33020; РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування рішень залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Днем подання апеляційної скарги є день її надходження до відповідного суду. Строк подання апеляційної скарги не може бути поновлено. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 липня 2023 року

Суддя К.М. Недашківська