Справа № 420/12521/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/12521/22

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Крусяна А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі №420/12521/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання незаконним та скасування наказу

У С Т А Н О В И В:

08.12.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Одеської митниці №747-о від 09.08.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.05.2023 року у справі №420/12521/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці №747-о від 09.08.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ».

17.05.2023 року ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій заявник просив стягнути з Одеської митниці на користь позивача понесені судові витрати у загальному розмірі 18500 грн.

Не погоджуючись із вказаною заявою, Одеською митницею подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у яких акцентовано увагу на тому, що розмір гонорару адвоката з урахуванням категорії справи є надто завищеним. У зв`язку з чим, на переконання митного органу, суд першої інстанції повинен зменшити заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі №420/12521/22 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат - задоволено частково.

Присуджено до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11590,40 грн.

У задоволенні решти заяви - відмовлено.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Відтак, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати у загальному розмірі 11590,40 грн., з яких 10000 грн. витрати на професійну правничу допомогу, 992,40 грн. сплачений судовий збір, та 598 грн. інші витрати, пов`язані з підготовкою до розгляду справи.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, Одеською митницею подано апеляційну скаргу, у якій митний орган просить апеляційний суд оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимоги про стягнення судових витрат у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що розмір стягнених судом першої інстанції витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, та не відповідає критеріям розумності та співмірності.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Правила розподілу судових витрат визначено приписами статті 139 КАС України.

Так, згідно із приписами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, ураховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

В постанові Верховного Суду від 04.02.2020 року по справі № 280/1765/19 зазначено, що до переліку документів, які підтверджують витрати на правничу допомогу та які підлягають дослідженню судами відносяться договір про надання допомоги (або доручення), документи, якими підтверджується оплата послуг (робіт): (рахунок на оплату, квитанція до прибуткового ордеру, платіжне доручення про оплату, касові та фіскальні чеки, документи на відрядження тощо). Відсутність підтверджуючих документів матиме наслідком відмову в задоволенні стягнення таких витрат.

З огляду на матеріали справи з`ясовано, що на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

- копії Договору про надання правничої допомоги від 23.02.2023 року №8, Договору про надання правничої допомоги від 09.08.2022 року №7, Додаткової угоди від 09.08.2022 року до Договору про надання правничої допомоги №7 від 09.08.2022 року, Акту прийому-передачі наданих послуг від 12.05.2023 року, Детальний опис наданих послуг, Угода про переуступку від 23.02.2023 року, Акту прийому-передачі наданих послуг від 27.03.2023 року.

Так, як установлено судом першої та апеляційної інстанції, 09.08.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Білак Н.І. укладено Договір про надання правової допомоги №7.(т.2а.с.89-91)

Крім того, 09.08.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Базилєвою Ю.О. укладено договір про надання правової допомоги №7.(т.2 а.с.92-93)

Також, 23.02.2023 року між ОСОБА_1 та АО «СВІТЛО» укладено договір про надання правової допомоги №8 (т.2 а.с.85-88)

Згідно до Детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги та інших судових витрат, адвокат ОСОБА_2 , адвокат Базилєва Ю.О. та АО «СВІТЛО» надали ОСОБА_1 такі послуги, а саме:

1. правнича допомога адвоката Базилєвої Ю.О. - 6000 грн.;

2. правнича допомога адвоката Білак Н.І. та АО «СВІТЛО» - 11900 грн., що включає в себе:

- проведення юридичної консультації з приводу оптимальних шляхів вирішення спору - 1 год. - 500 грн.

- ознайомлення із матеріалами справи, аналіз нормативної бази, судової практики, вироблення позиції захисту (вступ у справу) - 6 год. - 2500 грн.

- опрацювання та збір доказової бази (зокрема підготовка та направлення адвокатських запитів, отримання відповідей на запити): до Одеської митниці Держмитслужби вих. №10/08 від 10.08.2022 р. - 1200 грн.; вих. №18/08 від 18.08.2022 р. - 1200 грн.;

- збір доказів, копіювання документів, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення, детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги та інших судових витрат у справі №420/12521/22 актів, направлення документів до суду - 500 грн.;

- участь в судових засіданнях (з урахуванням витрат на проїзд до суду, часу очікування у зв`язку з повітряною тривогою та час, витрачений безпосередньо у судових засіданнях) - 12 год. - 6000 грн.;

Інші судові витрати:

- оплата рахунку Одеської митниці №16 від 15.08.2022 року щодо відшкодування витрат на друк матеріалів - 600 грн.

В оскарженому додатковому рішенні, перелічивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, зазначаючи про наявність цих документів в матеріалах справи, та надавши їм оцінку на предмет їх належності, допустимості та достатності щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, дослідивши обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд першої інстанції уважав, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є співмірними з урахуванням обсягу (пропорційності) задоволених позовних вимог, дійсності та необхідності проведеної адвокатом роботи.

Варто зазначити, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Це означає, що суб`єкт владних повноважень, яка заперечує зазначений стороною розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

В свою чергу, як і у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, так і у поданій апеляційній скарзі скаржник не наводить обґрунтування та не надає відповідні докази в підтвердження викладених доводів щодо неспівмірності заявлених позивачем судових витрат щодо предмета спору. Більше того, митний орган не зазначає, до якого розміру, на його думку, суд першої інстанції мав зменшити заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру таких витрат, складність (предмету спору) та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів, погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість стягнення витрат на правову допомогу саме у такому розмірі - 10000 грн.

З урахуванням наведеного та у зв`язку з тим, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги Одеської митниці і скасування додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі №420/12521/22 немає.

У відповідності до ст. 315,316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 року у справі №420/12521/22 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді А.В. Крусян Т.М. Танасогло