Справа № 160/18902/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/18902/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року в адміністративній справі №160/18902/22 (головуючий суддя першої інстанції Ніколайчук С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 24.11.2022 року (згідно зі штампом на поштовому конверті) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому з урахуванням уточненого позову просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.11.2022 року №47 про відмову у призначенні їй пенсії за вислугу років;

- зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 року по 27.06.1991 року, що складає 1 рік 9 місяців 27 днів;

- зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» частини першої статті 55 Закону №1788-ХІІ в редакції від 09.12.2012 року, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019, починаючи з 03 листопада 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач відмовив у призначенні їй пенсії з підстав відсутності спеціального стажу. Вказує, що відповідач протиправно не врахував до спеціального стажу період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі, вважає з 01.09.1989 року по 27.06.1991 року за фаховою кваліфікацією вихователь дитячого садка. Неврахування навчання до спеціалізованого стажу, що дає право на пенсію за вислугу років в Дніпропетровському педагогічному училищі, вважає необґрунтованими, оскільки відповідач застосував нові положення Закону №1058-VІ, в якому передбачено зарахування періоду навчання в училищах до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом. Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах о підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09.11.2022 року № 47 про відмову про призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням до спеціального стажу період навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 року по 27.06.1991 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, педагогічних працівників за умови якщо вони на день набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.10.2017 року №2148-VIІ, тобто станом на 11 жовтня 2017 року мають вислугу років, необхідну для призначення такої пенсії. Згідно з наданими документами страховий стаж позивача становить 32 роки 08 місяців 28 днів, а стаж що дає право на вислугу років, 26 років 2 місяці 11 днів, а тому, на думку апелянта, позовні вимоги є безпідставними та не відповідають вимогам чинного законодавства. Вважає, що судом першої інстанції не враховано та не взято до уваги наведені обставини та факти даної адміністративної справи, а також вимоги чинного законодавства України, що регулюють дане спірне питання, що у свою чергу призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та безпідставного задоволення вимог позивача.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не першкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.16-17а).

03.11.2022 року у зв`язку з досягненням пенсійного віку, враховуючи наявність необхідної кількості років трудового стажу, позивач звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.59).

Заяву розглянуто ГУ ПФУ в Чернівецькій області за принципом екстериторіальності.

Рішенням від 09.11.2022 року №47 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу (а.с.27).

Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила його до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що період навчання позивача в Дніпропетровському педагогічному училищі, відповідно до норм п.«д» ч.3 ст.56 Закону №1788-XII та ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР необхідно зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , оскільки вона прийнята на роботу за спеціальністю в період, що не перевищує трьох місяців, і цей період навчання підтверджується дипломом про здобуття спеціальної освіти. Водночас, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки суд не може підміняти пенсійний орган, і на власний розсуд розраховувати пільговий чи страховий стаж. З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву позивача від 03 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням позиції суду, викладеної у рішенні.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (далі по тексту - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058-ІV).

Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 передбачено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII (далі по тексту - Закон №2148) набрав чинності 11.10.2017 року.

Абзацами першим та другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058, в редакції Закону №2148, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Статтею 51 Закону №1788-XII передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на них (частина друга 2 статті 7 Закону №1788-XII ).

Частиною 1 статті 52 Закону №1788-XII визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Пунктом «е» ст. 55 Закону №1788-XII з урахуванням змін, внесених Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII (далі по тексту - Закон №213-VIII) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII (далі по тексту - Закон №911-VIII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема в період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, в період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року №2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст.55 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законами №213-VIII та №911-VIII.

За приписами пункту «е» частини 1 статті 55 Закону №1788-ХІІ у відновленій редакції після рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року №2-р/2019 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі по тексту - Перелік №909).

Розділом 1 Переліку №909 визначено, що робота на посадах учителя або вихователя загальноосвітнього навчального закладу дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка (ст.62 Закону №1788-XII).

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , виданої 05 серпня 1991 року, вбачається, що остання працювала (а.с.18-):

- 01.08.1991 року по 23.08.1994 року - вихователь в я/с №4;

- 24.08.1994 року по 31.08.2022 року - вчителем початкових класів Лозівської гімназії Петропавлівського ліцею №2 Петропавлівської селищної ради.

Так, станом на день звернення позивача до пенсійного органу вона пропрацювала на посадах вчителя або вихователя, що дає право на призначення пенсії за вислугу років - 26 років 2 місяців 11 днів, що не заперечує відповідач.

Проте, відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача період її навчання в Дніпропетровському педагогічному училищі з 01.09.1989 року по 27.06.1991 року за спеціальністю «дошкільне виховання», кваліфікація: вчитель дитячого садка, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна копія диплому серії НОМЕР_3 (а.с.25).

За приписами п. «д» ч.3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Крім того, згідно з п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою KMУ від 12 серпня 1993 року №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Тобто, період навчання позивача в Дніпропетровському педагогічному училищі, відповідно до п.«д» ч.3 ст.56 Закону №1788-XII та ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року №103/98-ВР необхідно зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , оскільки вона прийнята на роботу за спеціальністю в період, що не перевищує трьох місяців, і цей період навчання підтверджується дипломом про здобуття освіти.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09.11.2022 року №47 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років є протиправним та підлягає скасуванню, тому в цій частині позов підлягає задоволенню, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Також, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 листопада 2022 року про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, та зарахуванням стажу роботи, визначеному даним судовим рішенням.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року в адміністративній справі №160/18902/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року в адміністративній справі №160/18902/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко