Справа № 520/12931/23
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

26 липня 2023 року справа №520/12931/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Зінченку Андрію Вікторовичу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова), в якому просив суд:

- прийняти Рішення про визнання бездіяльності Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №520/1367/19;

- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Схід ного межрегіонального управління Міністерства юстиції вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні №59227245 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі №520/1367/19 щодо примусового виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, неупереджено. ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 позовна заява залишена судом без руху.

02.06.2023 до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Зінченка А.В., в обґрунтування якої зазначено, що в ухвалі від 31.05.2023 по даній справі суддя Харківського окружного адміністративного суду Зінченко А.В. зазначає, що позивачем до позовної заяви не надано доказів в обґрунтування позовних вимог та позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. Однак, суддя Зінченко А.В. не звернув уваги на зміст самої позовної заяви, де першим пунктом її резолютивної частини міститься клопотання поновити строк на оскарження бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 59227245.

Крім того, в позовній заяві позивачем зазначено, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів позивачу стало відомо 27 травня 2023 року по інформації автоматизованої системи виконавчого провадження про хід ви конавчого провадження №59227245.

Окрім іншого в обґрунтування заяви про відвід позивачем зазначено, що підставою такого ставлення судді до позивача є неодноразове скасування ухвал судді Зінченко А.В. Другим апеляційним адміністративним судом за іншими справами, позивачем в яких є ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 визнано заявлений відвід необґрунтованим. Для вирішення питання про відвід передано справу № 520/12931/23 для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 справу № 520/12931/23 передано судді Спірідонову М.О. для розгляду заяви позивача про відвід судді Зінченко А.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Зінченка А.В. по адміністративній справі № 520/12931/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61002, ) визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 №520/12931/23 суддею Зінченко А.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

17.07.2023 до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Зінченка А.В., в обґрунтування якої зазначено, що в ухвалі 03.07.2023 міститься посилання, що згідно ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше шестидесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Також зазначено, що позовну заяву позивачем подано в порядку ст. 287 КАС України, справи за якою, вирішуються судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. Зазначено, що викладене вище свідчить про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Зінченко А.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 визнано заявлений відвід необґрунтованим. Для вирішення питання про відвід передано справу № 520/12931/23 для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 справу передано на розгляд судді Тітова О.М.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши подану заяву про відвід судді Зінченко А.В. у справі, суд дійшов наступних висновків.

Норми Кодексу адміністративного судочинства України регламентують принцип незмінності складу суду, відповідно до якого справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Разом з тим, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді, положеннями статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), серед яких:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Таким чином, правовий аналіз законодавчих норм, якими врегульовано підстави для відводу (самовідводу) судді, дає підстави для того, що процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу, однак всі вони пов`язані з обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, розширеному тлумаченню такий перелік не підлягає.

Нормами статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені певні вимоги до заяви про відвід.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який подає таку заяву.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява №33949/02, п. 49; «Fey v. Austria», заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; «Wettstein v. Switzerland», заява № 33958/96, п.п. 42-43, «Pullar v. United Kingdom», заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

З метою встановлення стандартів етичної поведінки суддів Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.06.2006 №2006/23 були схвалені Бангалорські принципи поведінки суддів.

Так, відповідно до вказаних принципів, незалежність судових органів полягає у здійсненні суддею своїх функцій незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Верховний Суд в ухвалі від 03.04.2020 у справі №201/4368/19 керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, критерію «неупередженості» судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.02.2022 у справі №761/26688/20, від 07.07.2022 у справі №372/4514/21, від 02.08.2022 у справі №640/30770/20.

Розглянувши заяву заявника про відвід судді, проаналізувавши аргументи цієї заяви, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник не є підставою для висновку, що суддя Зінченко А.В., визначений для розгляду даної справи, може проявити упередженість або необ`єктивність при її розгляді. Твердження заявника про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

У контексті поданої заяви суд зауважує, що приписи частини четвертої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України містять вичерпний перелік правових підстав для подання заяви про відводу судді.

Як встановлено судом із доводів заявника, останнім наведено в заяві про відвід порядок у якому відкрито провадження у справі. Вказана позивачем обставина, у змісті положень статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для відводу судді.

Беручи до уваги наведене, відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про відвід судді Зінченку Андрію Вікторовичу.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Зінченку Андрію Вікторовичу у справі №520/12931/23 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків,61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Тітов