Справа № 120/7620/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7620/22

Головуючий у 1-й інстанції: Вільчинський Олександр Ванадійович

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

25 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337244 від 12.07.2022.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, під час розгляду справи про притягнення її до відповідальності не надала доказів того, що перевезення вантажу здійснювалося іншою особою, а тому адміністративно-господарський штраф застосовано правомірно. Крім того, товарно-транспортна накладна є документом, що підтверджує перевезення вантажу, а не документом, який визначає автомобільного перевізника.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої змінити, з урахуванням наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець зареєстрована 23.05.2008 та здійснює господарську діяльність, пов`язану з перевезенням вантажів. Місцем реєстрації позивача є: 22840, Вінницька область, Немирівський район, с. Мухівці.

13.02.2022 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено перевірку транспортного засобу щодо додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Крім того, 13.02.2022 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Київ-Одеса 452 км+811 м посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу.

Під час зважування цього транспортного засобу встановлено фактичне навантаження на одиничну вісь - 12,3 т, при допустимих 11 т.

За результатами габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 000270 від 13.02.2022.

Крім того, за результатами проведеної посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 329040 від 13.02.2022, в якому зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього закону, - щоденних реєстраційних листів обліку праці та відпочинку водія за 13.02.2022, та порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні подільного вантажу.

Водій транспортного засобу від отримання копії акта відмовився, про що зазначено в акті.

12.07.2022 відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області розглянув справу про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт та виніс постанову №337244 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №337244 від 12.07.2022 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ФОП ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки її транспортний засіб фактично використовувався іншою особою, у той час як за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника. Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивач була перевізником вантажу під час перевірки 13.02.2022, що виключає її відповідальність за перевищення транспортним засобом вагових параметрів.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно зі ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ст.48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно зі ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-III відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується до автомобільних перевізників.

Стаття 1 Закону №2344-III визначає, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст.33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Volvo днз НОМЕР_1 , з причепом Schmitz днз НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на момент проведення перевірки (13.02.2022) перевезення транспортними засобами вантажу здійснювалось іншою особою на підставі ТТН №15878 від 12.02.2022, якою підтверджується, що автомобільним перевізником виступало ТОВ "Скайавтотранс" (), водій - ОСОБА_2 , на підставі наступного.

Згідно з положеннями ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За визначенням ст.1 Закону №2344-III товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (Правила).

Відповідно до п.1.1 Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Слід зазначити, що дана норма є альтернативною, в якій зазначається, що обов`язковою інформацією в товарно-транспортній накладній має бути інформація про перевізника та/або експедитора.

Отже, за своїм призначенням товарно-транспортна накладна є документом для обліку товарно-матеріальних цінностей. Водночас, товарно-транспортна накладна не може вважатись належним джерелом інформації про фактичного перевізника товару та користувача транспортного засобу.

За визначенням п.1.6 ст.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 №379 (Інструкція №379), якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 у справі №804/8740/16 зауважив, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції №379 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу.

Таким чином, у разі перебування транспортного засобу у користуванні інших осіб, обов`язковим для автомобільного перевізника документом, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Колегія суддів враховує, що згідно з п.3 розділу ІІ Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2020 року № 779, до ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично--дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби.

Відповідно до п.4 розділу ІІ цього Порядку внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється в разі, зокрема, внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу, передачі права користування та/або розпорядження транспортним засобом іншій особі з видачею тимчасового реєстраційного талона.

Постановою КМУ від 14 листопада 2018 року № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, зокрема, є внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу.

Згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 станом на 13.02.2022 ОСОБА_1 була власником транспортного засобу марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позивач не надала до суду тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб марки Volvo, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чи інших доказів перебування вказаного транспортного засобу у користуванні ТОВ "Скайавтотранс".

Доказів того, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , було передано у користування іншому перевізнику, не надано ні під час перевірки транспортного засобу, ні під час розгляду справи про порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Враховуючи, що позивачем не було надано документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, відсутні підстави вважити, що у даному випадку автомобільним перевізником є ТОВ "Скайавтотранс".

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 у даному випадку є належним суб`єктом відповідальності, встановленої абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ.

Водночас, колегія суддів враховує, що згідно з п. 4 Порядку від 08.11.2006 року №1567 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Відповідно до п.п. 12, 13, 14, 15 Порядку від 08.11.2006 року №1567 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

За правилами п.п. 16, 19 Порядку від 08.11.2006 року №1567 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе, зокрема, здійснення габаритно-вагового контролю.

Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

У п.п. 20, 21, 25 Порядку від 08.11.2006 року №1567 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідно до довідки № 0057731 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.02.2022 року габаритно-ваговий контроль проведено однією посадовою особою Укртрансбезпеки - Матвійчук Є.С., що підтверджується підписом із зазначенням прізвища та ініціалів в місці підпису «Посадова особа Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль». В місці підпису «Оператор вагового комплексу» підпис та прізвище з ініціалами, відтиск печатки - відсутні.

Отже, габаритно-ваговий контроль було проведено однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Доказів залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю матеріали справи не містять.

Таким чином, під час здійснення габаритно-вагового контролю відповідачем не дотримано вимог п. 16 Порядку № 1567.

Крім того, судом встановлено, що інформація, яка міститься в довідці № 0057731 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.02.2022 року не відповідає інформації, вказаній в чеку зважування.

Так, в довідці зазначено, що ваговий контроль проведено: автомобіль (тягач) - Volvo FH12-42Т, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп (напівпричіп) - SCHMITZ S 01, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до вказаного чека зважування проведено 13.02.2022 о 15:09. Реєст. номер тягача: НОМЕР_1 . При цьому, реєстр. номер причепа - не вказано, марка причепа - не вказано; обчислена формула: 1 + 1+3, кількість осей: 5, швидкість, км/год: 4,46. Результати зважування: вісь 1 - 6,61 т, вісь 2 - 12,3 т, вісь 3 - 7,03 т, вісь 4 - 7,0 т, вісь 5 - 6,78 т.

На чекові немає відбитку печатки, підпису оператора та відсутня будь-яка інформація, яка дає змогу ідентифікувати, що габаритно-ваговий контроль проводився працівником Укртрансінспекції або в його присутності.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано доказів проведення зважування автомобіля (тягач) марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричіпу марки SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Крім того, здійснення габаритно-вагового контролю, за наслідками якого складено довідку № 0057731 від 13.02.2022, відповідачем проведено з порушенням вимог п. 16 Порядку № 1567.

Встановлені порушення контролюючого органу вимог законодавства зумовлюють протиправність наслідків державного контролю на автомобільному транспорті.

Отже, доводи позивача про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 337244 від 12.07.2022 є обґрунтованими.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи позовної заяви є обґрунтованими, постанова відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 337244 від 12.07.2022 прийнята відповідачем з порушенням порядку, встановленого чинним нормативно-правовим регулюванням проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з мотивами, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням мотивів, викладених вище.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За правилами ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог .

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.