Справа № 120/681/23
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26 липня 2023 р. Справа № 120/681/23
Суддя Вінницького окружного адміністративного суду с Альчук М.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу.
Рішенням суду від 12.07.2023 року позовні вимоги були задоволено частково.

На адресу суду 14.07.2023 року від представниці позивачів надійшла заява, у якій вона просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на те, що позивачем було заявлено вимогу про розподіл судових при поданні позову, а також те, що відповідачем було висловлено свою позицію щодо розподілу судових витрат понесених позивачами у відзивах та запереченнях, суд дійшов до висновку про можливість ухвалення додаткового судового рішення у письмовому провадженні.

Таким чином, вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне.

Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (п. 3 ст. 134 КАС України)

Відповідно до пункту 4 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 року справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 року у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Суд встановив, що між ОСОБА_2 та адвокатесою Слізяк М.М. складено договір № М-34 про надання правничої допомоги від 19.01.2023 року, відповідно до якого визначено, що розрахунок вартості правничої допомоги включає у себе обсяг виконаної роботи та визначається в акті здачі-приймання наданих послуг (розділ 4 цього договору).

Так позивачкою долучено акт № 1 здачі-приймання наданих послуг за договором.

Відповідно до вказаного акту загальна вартість робіт складає 20000 грн. У вказану вартість входять послуги з надання правничої допомоги у Вінницькому окружному суді у справі № 120/681/23 відповідно до умов договору, а саме: підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів.

Окрім того, представницею додано докази про сплату ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, а саме: платіжну інструкцію від 10.02.2023 року та від 13.03.2022 року.

Також між адвокатесою та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги № М-36 від 25.01.2023 року. Розділом 4 цього договору встановлено, що позивач сплачує аванс у розмірі 10000 грн. Окрім того зазначено, що розрахунок вартості правничої допомоги включає у себе обсяг виконаної роботи та визначається в акті здачі-приймання наданих послуг.

Так, надано акт здачі-приймання наданих послуг від 11.03.2022 року за договором № М-36 про надання правничої допомоги. Відповідно до вказаного акту загальна вартість робіт складає 20000 грн. У вказану вартість входять послуги з надання правничої допомоги у Вінницькому окружному суді у справі № 120/682/23 відповідно до умов договору, а саме: підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів.

Окрім того надано докази про сплату ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 20000 грн, а саме: платіжну інструкцію від 25.01.2023 року та платіжну інструкцію від 11.03.2023 року.

Таким чином, загальний розмір витрат на правничу допомогу у цій справі становить 40000 грн.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що військову частину НОМЕР_1 не може бути покладено судові витрати на правничу допомогу, з огляду на наступне.

Військова частина НОМЕР_1 є відповідачем, а не третьою стороною у справі, як аргументує представник відповідача.

До того ж наявність договірних зобов`язань відповідача з позивачами жодним чином не впливають на обов`язок сторони щодо відшкодування судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Окремо суд зазначає, що притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, судом враховано, що адвокатесою було витребувано значну кількість документів (матеріалів), що підлягали опрацюванню для подання позовних заяв.

Разом з тим, суд зазначає, що захист прав позивачів відбувався з однакових підстав. Так, правова оцінка та доказова база, що застосовані у процесуальних документа є схожими за своїм змістом. Таким чином, суд дійшов до висновку, що сума витрат не відповідає критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку процесуальних документів.

Окрім того судом враховано положення ч. 3 ст. 139 КАС України, відповідно до якого, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з бюджетних асигнувань військової частини на користь ОСОБА_2 понесені витрати у розмірі 7000 грн та на користь ОСОБА_4 - 7000 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Заяву адвокатеси Слізяк Мар`яни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідент. номер НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович