Справа № 380/4459/23
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4459/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду вернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 07.12.2022 про підтвердження ОСОБА_1 стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 знімачем гарячих виробів за час роботи на Стрийському склозаводі з 01.01.1988 по 04.03.1991;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу стаж роботи на пільгових умовах за період з 28.09.1987 по 01.02.1999 та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що додала до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах усі підтверджуючі документи, але вони були розцінені відповідачем на власний розсуд в порушення її законних прав на пенсію на пільгових умовах. Тому позивач змушена звернутися до суду за захистом цих прав, а саме визначення пільгового страхового стажу 11 років 4 місяці 4 дні, що буде підставою призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 13.03.2023 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказує, що згідно особових рахунків за 1988-1990 роки позивачу нараховувалася заробітна плата як знімачу гарячих виробів, за1991-1992 роки - віднощику, за 1994-1995 роки посада не зазначена. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди, страховий стаж становить 13 років, 06 місяців 29 днів та пільговий стаж 03 роки 02 місяці 04 дні.

Позивач подала відповідь на відзив та доповнення до неї. Вказує, що не працювала прибиральницею в цеху №1 Стрийського склозаводу. Наголошує, що відповідач не бере до уваги записи в трудовій книжці, а враховує безпідставно дані особової картки де запис про роботу прибиральницею внесений олівцем і відсутній підпис позивача. У доповненні до відповіді на відзив позивач зазначила, що з посиланням на ст. 178 КЗпП УРСР була переведена на легшу роботу із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою.

ГУПФ України у Львівській області подало заперечення. Вказує, що відсутність підтвердження перебування особи на посаді, або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2 не дає права на зарахування пільгового стажу.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, заперечень, а також долучених письмових доказів,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням ГУПФ України від 07.12.2022 №27677/53-16 про результати розгляду заяви позивача про підтвердження стажу роботи підтверджено стаж роботи позивача на пільгових умовах за Списком №2 знімачем гарячих виробів за час роботи на Стрийському склозаводі з 01.01.1998 по 04.03.1991.

Позивач вважає таке рішення протиправним, вказує, що до пільгового стажу її роботи за Списком №2 має бути зарахований період з 28.09.1987 по 01.02.1999, тому звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» №1058-VI пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-VI, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч.ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз. 1 п. 20 цього ж Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Копія трудової книжки позивача містить записи про те, що з 01.01.1988 по 04.03.1991 позивач працювала на Стрийському склозаводі. З 28.09.1987 по 01.01.1988 позивач працювала укладчиком виробів 2 розряду; з 01.01.1998 їй присвоєний 2 розряд знімальника гарячих виробів.

Водночас суд бере до уваги таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці віднесення робіт до категорії із шкідливими і важкими умовами праці та визначення права працівників на пільги і компенсації за роботу в цих умовах проводиться на підставі результатів атестації робочих місць за умовами праці.

Під час проведення атестації оцінці підлягають умови праці на конкретному робочому місці з урахуванням впливу на відповідного працівника в процесі роботи усіх виробничих факторів (фізичних, хімічних, біологічних, психофізіологічних) та їхнього впливу впродовж робочого часу в характерних виробничих умовах у разі застосування засобів колективного та індивідуального захисту.

Результати атестації є підставою для об`єктивної оцінки умов праці на конкретному робочому місці та обґрунтованого встановлення права на пільги і компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз норм Закону №1058 та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV-1 Закону №1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Списком № 2, затвердженим постановою ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, розділом XIX Скляне і фарфорово - фаянсове виробництва, підрозділом 9 Виробництво дзеркал, сортового, господарського, медичного, тарного посуду і радіоелектротехнічних виробів, передбачені робітники - знімачі гарячих виробів з машин.

Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділом XVIII Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів, підрозділом 1 Підготовка шихти, виробництво усіх видів скла, скловиробів та шлакоситалу, позицією 2190100а -19017 передбачені знімачі гарячих виробів.

На підтвердження стажу роботи на пільгових умовах позивач надала особову картку форми Т- 2, наказ № 305 від 28.09.1987 про прийняття на роботу в цех №1 укладальником скловиробів по 2 розряду з 28.09.1987; наказ №184 від 01.02.1999 про звільнення з посади знімача гарячих виробів, копії особових рахунків за 1988 - 1992, 1994 - 1995 роки.

Долучено також довідки архівного відділу виконавчого комітету Стрийської міської ради від 16.08.2022 №244, №245 про заробіток за період з вересня 1987 року по січень 1996 року, за період з вересня по жовтень 1991 року та за 1993 рік заробіток відсутній.

Згідно особових рахунків за 1988-1990 ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата як знімачу гарячих виробів, за 1991-1992 роки - віднощику, за 1994-1995 роки посада не зазначена.

Довідкою архівного відділу Стрийської міської ради від 10.08.2022 №246 стверджується, що в документах Стрийського склозаводу відомостей про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, 5-ти та 6-ти денний робочий тиждень, про присвоєння розрядів, про проведення атестації, про надання відпусток та відпусток без збереження заробітної плати та про зміну докорінного характеру і умов праці, на ОСОБА_1 на збереження в архів не поступали, і про їх місце знаходження архіву не відоме.

Відповідно до наказу від 29.10.1993 №289 атестація робочих місць, в тому числі, знімачам гарячих виробів на Стрийському склозаводі проведена та підтверджена висновком Державної експертизи умов праці №1752.

В особовій картці форми Т-2 №2964 зазначені професії укладальник скловиробів, з 01.01.1988 знімач гарячих виробів, з 05.03.1991 прибиральниця, зазначено цех №1, наявні відомості про звільнення з 01.02.1999, зазначено про відпустки по догляду за дітьми до 3-річного віку з 04.12.1991 по 14.10.1993, 15.10.1993 по 14.10.1994 та з 15.10.1994 по 18.01.1996, надання чергових відпусток.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що прибиральницею в цеху №1 не працювала. У відповіді на відзив вказує. що такий запис не може братися до уваги оскільки зроблений олівцем. З даного приводу суд зазначає, що по перше ідентифікувати з наявних доказів, що такий запис зроблений саме олівцем неможливо.

По друге, вже у додатку до відповіді на відзив ОСОБА_1 вказує, що зазначений олівцем запис про те, що з 05.03.1991 працювала прибиральницею підтверджує той факт, що згідно ст. 178 КЗпП УРСР у зв`язку з вагітністю у відповідності до лікарського висновку вона таки була переведена на легшу роботу із збереженням середнього заробітку за попередньою роботою.

Тобто фактично позивач підтверджує факт свого переведення.

Суд наголошує, що основною підставою зарахування стажу роботи до пільгового стажу є саме виконання працівником робіт передбачених Списком №2. Водночас оскільки, як стверджує сама позивач, вона була переведена на легшу роботу, то фактично не могла виконувати роботу із шкідливими і важкими умовами праці.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що відповідач не врахував до пільгового стажу позивача спірний період, оскільки надані документи в сукупності свідчать про те, що позивач хоч і працювала на підприємстві проте відповідної роботи із шкідливими та важкими умовами не виконувала.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд висновує, що приймаючи спірне рішення відповідач діяв в межах повноважень та відповідно до приписів законодавства. Заперечуючи проти позову відповідач належними та допустимими доказами довів, що його рішення відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Враховуючи викладене у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України не підлягає поверненню судовий збір позивачу якому відмовлено у задоволенні позову.

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців О.Р.