Справа № 761/14502/23
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/554/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Пономаренко Н.В. розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справам про адміністративні правопорушення,-

встановив:

У квітні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справам про адміністративні правопорушення, відповідно до якої позивач просить суд:

- скасувати Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00003846 від 16.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- скасувати Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП;

- встановити відсутність складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначеного Постановою серії АА № 00003846 від 16.01.2023 та постановою серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вчиненого за ОСОБА_1 ;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачені штрафи за Постановою серії АА № 00003846 від 16.01.2023 та постановою серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року на загальну суму 17000 грн., судовий збір в сумі 1073,60 грн. та правничу допомогу у сумі 16 750 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що постанова серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року та постанова серії АА № 00003846 від 16.01.2023 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. та 8500 грн., винесено із порушенням діючого законодавства, мають неузгодженість за своїм змістом, а також фактичними обставинами справи, що вказує на невідповідність висновків відповідача щодо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності складу та події адміністративного правопорушення. Так, за змістом Постанови серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року відповідальна особа (позивач) допустив рух транспортного засобу МАЗ 6501С9 днз НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9.149% (2.379 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП України, відповідно зазначеному, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Фіксація порушення здійснена в автоматичному режимі технічним засобом WIM 53, Q-Free HІ-TRAC TMU4 WIM, 053*001. серія UA.TR.001 35 491-21, номер свідоцтва про повірку технічного засобу № 490-21, 489-21, 492-21 до 21.11.2022 року. Одночасно із цим, результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент у чинення адміністративного правопорушення: - кількість вісей - 3 шт.; - спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; - відстань між вісями: 1-2 - 3920 мм,. 2-3 - 1390 мм.; - навантаження на вісь: 1 - 7784 кг., 2 - 11376 кг., 3 - 12372 кг.; - загальна маса - 31 532 кг.

У позовній заяві зазначено, що зі змісту Постанови серії АА № 00003846 від 16.01.2023 року позивач допустив рух транспортного засобу МАЗ 6501 С9 днз. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 ГІДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,08% (2.101 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП України, тому на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. Фіксація порушення здійснена в автоматичному режимі технічним WIM 53, Q-Free HІ-TRAC TMU4 WIM, 053*001. серія UA.TR.001 35 491-21, номер свідоцтва про повірку технічного засобу № 490-21, 489-21, 492-21 до 21.11.2022 року. За результатами автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення: - кількість вісей - 3 шт.; - спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; - відстань між вісями: 1-2 - 3900 мм., 2-3 - 1430 мм.; - навантаження на вісь: 1 - 7555 кг., 2 - 12189 кг., 3 - 11479 кг.; - загальна маса - 31 233 кг.

Позивачем зазначено, що платіжною інструкцією № 20428 від 01.02.2023 року та платіжною інструкцією № 20903 від 11.04.2023 року підтверджується сплата позивачем адміністративних штрафів за вказаними протоколами на суму 8500 грн. та 8500 грн., що є вимушеною мірою. Постанова серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року та Постанова серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року про застосування адміністративних штрафів на загальну суму 17000 грн. винесено із порушенням діючого законодавства, є незаконними та підлягають скасуванню, а оплата визначених постановами штрафів є вимушеною мірою, оскільки у разі не сплати штрафів у строк визначений ч.2 ст.300-2 КУАП, у порядку примусового виконання постанови органами ДВС з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі - 17000 грн. для кожного адміністративного правопорушення. Одночасно із цим, оскарження Постанови серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року та Постанови серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року не зупиняє дію постанови та є підставою для стягнення штрафу в подальшому в подвійному розмірі. Вказано, що при вимушеній сплаті штрафу за постановою Постанова серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року у призначені платежу позивачем зазначено про незгоду.

Позивачем в обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач не врахував особливості вантажу, що перевозився позивачем на МАЗ 6501С9 днз НОМЕР_1 , а саме пивну дробину, що є рідким, рухомим вантажем, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. Позивач вказує, що при здійсненні габаритно-вагового контролю, у двох випадках перевіркою встановлено перевищення вагових обмежень транспортного засобу: МАЗ 6501С9 днз НОМЕР_1 , що належать позивачу, який перевозив пивну дробину, що є сипучим та рухомим вантажем, що нерівномірно зміщується при русі автомобіля, через що на одну вісь навантаження може бути більшим без перевищення загальної допустимої маси вантажу. Так, на підтвердження перевезення сипучого вантажу (пивної дробини), позивачем надається ТТН №714322 від 17.11.2022 року за якою ТОВ «Ранок», здійснено перевезення пивної дробини масою 16.370кг., навантажена маса автомобіля із вантажем (маса брутто) становить 31,220т, крім того, надається ТТН 038221 від 28.02.2023 року за якою, ТОВ «Ранок», здійснено перевезення пивної дробини масою 17.320 т, навантажена маса автомобіля із вантажем (маса брутто) становить 32.170 т. Зі змісту Постанови серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року та Постанови серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року встановлено, що даний документ не містить характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування супучий стан вантажу, тощо.

У позовній заяві вказано, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор). атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким щ сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним сипучим видом вантажу та відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів при зважуванні рідкого вантажу. Враховуючи відсутність на час проведення габаритно-вагового контролю методики визначення параметрів фактичної маси та навантаження на вісь щодо рідких та сипучих вантажів, можна стверджувати про відсутність на час проведення зазначеного габаритно-вагового контролю правових підстав визначення перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу га відповідно складання розрахунку плати за проїзд і застосування адміністративно-господарського штрафу за перевищення вагових параметрів.

Окрім того, позивачем вказано, що за результатами зважування, повна маса транспортного засобу МАЗ 6501С9 днз НОМЕР_1 склала 31532 т.. що суперечить визначеним у свідоцтву про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 . нормативно ваговим параметрам максимальної допустимої маси вказаного транспортного засобу в 33500 т. За таких обставин, результати даного вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним рідким вантажем. А тому відповідач при складанні оскаржуваної постанови і розрахунку плати за проїзд діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Також у позовній заяві зазначено, що перевищення вагових обмежень відображено посадовими особами Укртрансбезпеки у постанові серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року та постанові серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року, проте, повну допустиму масу транспортного засобу не перевищено. При цьому, в жодній постанові відсутнє посилання на зважувальне обладнання, яке було використано посадовими особами управління Укртрансбезпеки при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача. Результати габаритного контролю не здійснювалися, оскільки автомобіль МАЗ 6501С днз НОМЕР_1 відповідає габаритним параметрам, які не перевищують нормативи, крім того, не підлягають отримання додаткового дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують нормативні. Відомості щодо належного зважувального обладнання, яким здійснювалось зважування при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАЗ 6501С днз НОМЕР_1 відсутні.

У зв`язку із викладеним позивач, просить суд адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2022 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзиву до суду не подав.

23.05.2023 року за Вхід № 45140 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пілігрім Петра Олександровича надійшла уточнена позовна заява, в якій додано нову позовну вимогу, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованому в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА№00007283 від 14.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, таким чином подано заява про зміну предмета позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2022 відмовлено в прийнятті до розгляду та повернути позивачу уточнену позовну заяву в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справам про адміністративні правопорушення.

25.05.2023 року через електронну пошту суду надійшов відзив відповідача у якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволення позову у повному обсязі, а також поновити строк для подання відзиву. У відзиві відповідачем зазначено, що основним доказом у вказаних постановах є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функціях фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесенні до автоматично сформованої постанови. Відповідачем вказано, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленими чинним законодавством України, на підтвердження чого надано відповідні сертифікати.

Крім того у відзиві вказано, що оскаржувані постанови у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідають усім вищенаведеним критеріям та містять необхідну інформацію, передбачену КУпАП України як Законом України. При цьому, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваних постановах. У випадку, якщо Інструкцією передбачений порядок дій чи додаткові вимоги до рішення суб`єкта владних повноважень, не визначені законом та які ним безпосередньо не вимагаються, поведінка суб`єкта, який діє на виконання норм Конституції та законів України, не може бути поставлена під сумнів, а його рішення, зокрема, постанова, у випадку відповідності її Конституції України та законам України, не може бути скасована лише з міркувань, коли норми підзаконного акту передбачають інший порядок її оформлення.

Також відповідачем у відзиві зазначено, що сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Крім того, відповідачем вказано, що п.22.5 Правил дорожнього руху, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.

Окрім цього, у відзиві зазначено, що порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 на який посилається Позивач не поширюється на спірні правовідносини, оскільки його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах (п. 1 Порядку № 879).

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є директором Товариства з обмеженою відповідальність «Ранок», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за яким зареєстровано транспортний засіб МАЗ 6501С9 д.н.з. НОМЕР_1 , тип - N33/BA10D2DBP/C9DA згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що не заперечувалось позивачем.

Відповідно до оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АА № 00006587 від 21.03.2023 року, яка винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляді (контролю) за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 28.02.2023 о 09 год. 58 хв. за адресою М-03, км 348+870, Полтавська область, зафіксовано транспортний засіб МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9,149 % (2,379 тон.). Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM 53, Q-Free HІ-TRAC TMU4 WIM, 053*001. серія UA.TR.001 35 491-21, номер свідоцтва про повірку технічного засобу № 490-21, 489-21, 492-21 до 21.11.2022 року.

Вказаною постановою серії АА №00006587 від 21.03.2023 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: - кількість вісей - 3 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; - відстань між вісями 1-2: 3920 мм; 2-3: 1390 мм; - навантаження на вісь 1 - 7784 кг, 2 - 11376 кг; 3 - 12372 кг; - загальна маса - 31 532 кг. Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою, яка долучена до відзиву відповідачем, серії АА №00006587 від 21.03.2023, загальна маса транспортного засобу скала 31 532,00кг. Згідно з вищезазначеною постановою результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення містяться в мережі Інтернет та зазначено посилання на веб-сайт за допомогою ідентифікатора доступу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія АА № 00003846 від 16.01.2023 року, яка винесена старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту державного нагляді (контролю) за безпекою на наземному транспорті ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 17.11.2022 о 10 год. 01 хв. за адресою М-03, км 348+870, Полтавська область, зафіксовано транспортний засіб МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,08 % (2,101 тон.). Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM 53, Q-Free HІ-TRAC TMU4 WIM, 053*001. серія UA.TR.001 35 491-21, номер свідоцтва про повірку технічного засобу № 490-21, 489-21, 492-21 до 21.11.2022 року.

Вказаною постановою серії АА №00003846 від 21.03.2023 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: - кількість вісей - 3 шт.; спарені колеса - 2 вісь; 3 вісь; - відстань між вісями 1-2: 3920 мм; 2-3: 1390 мм; - навантаження на вісь 1 - 7555 кг, 2 - 12189 кг; 3 - 11479 кг; - загальна маса - 31 532 кг. Згідно інформаційної карти габаритно-вагового контролю за постановою, яка долучена до відзиву відповідачем, серії АА №00006587 від 21.03.2023, загальна маса транспортного засобу скала 31 223,00 кг. Згідно з вищезазначеною постановою результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення містяться в мережі Інтернет та зазначено посилання на веб-сайт за допомогою ідентифікатора доступу.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

За змістом приписів статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17; 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а, 14.08.2019 у справі № 199/8466/16.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Згідно з положеннями ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху…

Доказами у адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.ст. 72 -77 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються...

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншим встановленим законом способом.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України регулюються Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Статтею 53 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 1.3 ПДР України регламентовано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

На виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п.1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.3 Положення).

Згідно з п.п.1 п.4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті.

За приписами п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: 2) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; 15) здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; 29) у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Згідно п.7 Положення Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, спеціалізовані та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п.2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п.4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення перевірок на дорозі.

Відповідно до ст. 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2).

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху

Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Правил допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними уп.22.5 ПДРУ країни на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно з п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Матеріали справи містять картку габаритно-вагового контролю з фотофіксацією, в якій зазначення про порушення габаритно-вагового контролю за постановою серії АА № 00006587, встановлена вага транспортного засобу МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 - 31,532 т.; навантаження на одиночну вісь 7,784т.; здвоєні осі 23,748 т.; встановлено перевищення вагових норм за параметром загальної маси транспортного засобу 9,1%; визначено тип транспортного засобу трьохвісний зі здвоєними колесами 26 т. На підставі встановлених даних винесено постанову серії АА № 00006587.

Матеріали справи також містять містять картку габаритно-вагового контролю з фотофіксацією, в якій зазначення про порушення габаритно-вагового контролю за постановою серії АА 00003846, встановлена вага транспортного засобу МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 - 31,223 т.; навантаження на одиночну вісь 7,555т.; здвоєні осі 22,668 т.; встановлено перевищення вагових норм за параметром загальної маси транспортного засобу 8,1%; визначено тип транспортного засобу трьохвісний зі здвоєними колесами 26 т. На підставі встановлених даних винесено постанову серії АА № 00006587.

Таким чином судом встановлено, що транспортний засіб МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 за своїм типом є трьохвісним зі здвоєними колесами.

Згідно з п.22.5ПДР України (в редакції, яка була чинна на момент винесення оскаржуваної постанови), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичну масу: вантажний автомобіль трьохвісний: 25 (26) т для автомобільних доріг державного значення.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету МіністрівУкраїни від18січня 2001№30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

В контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду № 803/1540/16 від 24.07.2019.

Крім того, відповідно до вимог п.23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до вимог п.п.8.14-8.15, 8.19 Глави 8 Правил №363 на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані, зокрема: навантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Вантажі розміщують так, щоб маса вантажу рівномірно розподілялася між автомобілем і причепом.

Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Пунктом 8.20 Глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до вимог п.8.21 Глави 8 Правил № 363 визначено, що виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Згідно з п.12.1 Глави 12 Правил №363 передбачено, що при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.12.5 Глави 12 вказаних правил для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення великоваговим автомобільним транспортом зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення одних із нормативних параметрів транспортних засобів, що визначені в п.22.5 Правил дорожнього руху, під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу, при цьому визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо фактичної маси транспортного засобу 25 (26) т. для доріг державного значення. Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається. Отже, висновки позивача ґрунтуються на помилковому тлумаченні п.22.5 Правил дорожнього руху, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.

Суд зауважує, що в даному випадку Позивача притягнуто до відповідальності за перевищення загальної маси транспортного засобу, а не перевищення навантаження на вісь транспортного засобу, що могла би бути зумовлена специфічним вантажем. Завантажуючи вантажний автомобіль у межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює обґрунтування позову, що відповідач не врахував особливості вантажу, що перевозився позивачем на МАЗ 6501С9 днз НОМЕР_1 , а саме пивну дробину, що є рідким, рухомим вантажем, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, у зв`язку із чим відсутній склад адміністративного правопорушення.

Матеріали справи не містять підтвердження того, що транспортний засіб МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 мав спеціальний дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документ про внесення плати за проїзд.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Приписами ч.2 ст.132-1 КУпАП визначено наступне порушення: «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно оскаржуваних постанов від 16.01.2023 та 21.03.2023 перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України (в редакції чинної на момент винесення оскаржуваної постанови), а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 9.149% (2,379 тон.) та перевищення загальної маси транспортного засобу на 8.08% (2,101 тон.) при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон.

Відповідно до пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (надалі - Порядок № 1174) у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі, що передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь.

Так, відповідно до оскаржуваних постанов формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами наступна: Формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно- вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами: *% перевищення = ((Xфакт ? Xнорм ? похибка пристрою)/Xнорм)*100% Xфакт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Xнорм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр) зазначений відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Похибка пристрою - регламентовано-допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134- 1:2010, помножена на Xфакт при розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр), та становить: для параметру довжини ТЗ - 600 мм, для параметру ширини ТЗ - 100 мм, для параметру висоти ТЗ - 60 мм, для параметру загальної маси ТЗ - 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ - 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру навантаження на строєні осі ТЗ - 16% від фактичного навантаження на осі.

Отже, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси за постановою серії АА00006587 від 21.03.2023 становить: 31 532 - 26 000 - (10% ? 31 532)/26 000 ? 100% = 9,149% (розміри відсотків перевищення 9,149%, отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеному в постанові 2,379тон - це з урахуванням похибки.

Розрахунок відсоткового перевищення загальної маси за постановою серії АА00003846 від 16.01.2023 становить: 31 223 - 26 000 - (10% ? 31 223)/26 000 ? 100% = 8,08% (розміри відсотків перевищення 8.08%, отримані в результаті даних розрахунків, відповідають зазначеному в постанові 2,101 тон - це з урахуванням похибки.

Окрім того, факт перевищення загальної маси транспортного засобу МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 підтверджується долученими позивачем товарно-транспортними накладними, а саме ТТН №714322 від 17.11.2022 року за якою ТОВ «Ранок», здійснено перевезення пивної дробини масою 16.370т, навантажена маса автомобіля із вантажем (маса брутто) становить 31,220т., згідно ТТН 038221 від 28.02.2023 року за якою, ТОВ «Ранок», здійснено перевезення пивної дробини масою 17.320 т, навантажена маса автомобіля із вантажем (маса брутто) становить 32.170 т., при дозволеній максимальній фактичній масі згідного п. 22.5 Правил дорожнього руху, транспортного засобу МАЗ 6501С9 державний номерний знак НОМЕР_1 , який за своїм типом є трьохвісним зі здвоєними колесами, 26 тон. для автомобільних доріг державного значення.

Як уже зазначалось судом, позивач ОСОБА_1 є директором Товариства з обмеженою відповідальність «Ранок», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за яким зареєстровано транспортний засіб МАЗ 6501С9 д.н.з. НОМЕР_1 , тип - N33/BA10D2DBP/C9DA згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що не заперечувалось позивачем.

14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

За правилами ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Загальним суб`єктом адміністративного проступку (правопорушення) вважається осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку.

Спеціальним суб`єктом є особа, яка може бути визнана суб`єктом конкретного адміністративного правопорушення, а відтак притягнута до адміністративної відповідальності за наявності у неї, крім ознак загального суб`єкта, певних додаткових ознак.

Суб`єктами адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), виступають юридичні та фізичні особи, за якими зареєстровано транспортний засіб. Такими особами можуть бути власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах.

Отже, суб`єктом правопорушення даної категорії справ можуть бути належний користувач транспортного засобу, фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.

Таким чином, позивач є належним суб`єктом правопорушення даної категорії справ, окрім того, позивачем у позовній заяві не зазначено заперечень щодо неналежного суб`єкта вказаного правопорушення за якими вказано оскаржувані правопорушенні.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядку № 1174).

Відповідно до п. п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з п. 11-12 Порядку № 1174 автоматичні пункти, якими правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, забезпечують, зокрема, вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу та вимірювання загальної маси транспортного засобу.

Відповідно до п. 8 Порядку №1174 вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 163.

Твердження позивача про те, що технічний засіб, який проводив вимірювання, передає некоректні дані, суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на припущеннях.

Згідно п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно п. 4 Порядку №1174 основними функціями системи, зокрема є:- створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання;- перевірка цілісності та достовірності, а також надійне зберігання інформаційних файлів та метаданих, отриманих від автоматичних пунктів;- автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів;- автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства;- забезпечення послідовності дій уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки щодо розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п.7 Порядку №1174).

Відповідно до п.12 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: - вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу;- вимірювання загальної маси транспортного засобу;- визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій;- вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;- визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; - вимірювання габаритів транспортного засобу;- фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу);- фіксацію фронтального зображення транспортного засобу;- фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей);- первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування;- автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Доводи позивача щодо застосування Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879, суд вважає безпідставними, оскільки його дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах (п. 1 Порядку № 879). При цьому, як уже зазначалось судом, що Єдиним нормативно-правовим актом який визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі є Порядок № 1174. Порядок визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (пункт 1 Порядку №1174)

Щодо посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у справах:

-№ 826/442/13-а від 16.01.2018 - спірні правовідносини стосувалися питання визнання

протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за матеріалами позапланової

невиїзної перевірки платника податку;

-№816/2329/13-а від 12.04.2018 - спірні правовідносини стосувалися питання визнання дій та наказу протиправними, скасування податкового повідомлення рішення за матеріалами докумнтальної невиїзної перевірки платника податку;

-№821/597/17 від 12.06.2018- спірні правовідносини стосувалися питання визнання протиправними, скасування податкового повідомлення рішення за матеріалами документальної невиїзної перевірки платника податку. Та висновків Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/26113/21 від 14.02.2022 - габаритно-ваговий контроль здійснювався не в автоматичному режимі.

Таким чином Висновки Верховного Суду та Харківського окружного адміністративного суду у кожній з наведених позивачем справ здійснені за результатами оцінки різних правовідносин не є подібними до спірних правовідносин, які виникли в даній справі.

Щодо обставин викладених позивачем про те, що відомості щодо належного зважувального обладнання, яким здійснювалось зважування при проведенні габаритно-вагового контролю транспортного засобу МАЗ 6501С днз НОМЕР_1 відсутні, слід зазначити наступне.

На підтвердження факту фіксації руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також справності технічного засобу прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001 та достовірності встановлених ним відомостей, відповідачем до відзиву долучено: - сертифікат відповідності № UA.TR.001 35 491-21, 490-21, 489-21, 492-21; - сертифікатом перевірки типу № UA.TR. 001 62-21 (дата видачі: 17.06.2021, дійсний до 16.06.2031), що підтверджують, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 53, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, 053*001 яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, є справним та придатним до експлуатації.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 No 412 «Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану» позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Таким чином, автоматичний пункт габаритно-вагового контролю у русі станом на час фіксації адміністративних правопорушень, вчинених позивачем, був обладнаний приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, який станом на момент фіксації вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а саме 17.11.2022 та 28.02.2022 був справним та готовим до експлуатації, а отже, показники вимірювань навантажень на осі та загальної маси транспортного засобу, визначені ним, є об`єктивними та достовірними відомостями, згідно з Порядком № 1174

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи.

Так, відповідно до п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Як вбачається з оскаржуваної постанови, остання містить всю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та Порядком № 1174. Крім того, постанова містить відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

Враховуючи вищенаведені положення закону та з урахуванням того, що згідно п.4 Порядку №1174 основними функціями системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, є в тому числі, автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів та автоматизоване формування проекту постанови про адміністративне правопорушення, - суд приходить до висновку, що зміст вищевказаної оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є доводи позивача про те, що в даній постанові відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені законодавцем та закріплені в п. 17 Порядку №1174, а також ст. 283 КУпАП.

Також слід зазначити, що, постанова підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому расі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Всі інші доводи позивача суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, та оцінує їх такими як намагання уникнути відповідальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Таким чином, інші доводи позивача не впливають на вищевказані висновки суду

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині скасування оскаржуваних постанов та встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначеного оскаржуваним постановами є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті сплачені штрафи за Постановою серії АА № 00003846 від 16.01.2023 та постановою серії АА № 00006587 від 21.03.2023 року на загальну суму 17000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки дії службової особи відповідача не визнано неправомірними, а при винесені оскаржуваних постанов серії АА №00003846 від 16.01.2023 та серії АА №00006587 від 21.03.2023 та накладенні адміністративного стягнення у вигляді штрафу, дотримані норми чинного законодавства України.

Крім того, враховуючи, той факт, що постанову винесено законно та правомірно, а тимчасове затримання транспортного засобу відбулося в межах чинного законодавства, то і відшкодування вказаних коштів неможливе.

Враховуючи, що вказана вимога позивача є похідною від вимог про скасування оскаржуваних постанов АА №00003846 від 16.01.2023 та серії АА №00006587 від 21.03.2023 та вимоги про встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, які визнанні судом недоведеними та необґрунтованими, то суд приходить до висновку, що вимога про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1870,00 грн. задоволенню не підлягає.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст.ст. 2, 5, 6, 9, 10 - 12, 19, 20, 71, 72, 73, 77, 78, 90, 94, 242 - 245, 286 КАС України, на підставі ст.ст. 7, 9, 14 - 3, 132 - 1, 229, 251, 256, 258, 279, 279 - 7, 280, 283 - 285 КУпАП, ст.ст. 14, 29,53 ЗУ «Про дорожній рух», ст. ст.1, 6, 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», ст. 33 ЗУ «Про автомобільні дороги», суд, -

ухвалив:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанов по справам про адміністративні правопорушення, - відмовити повністю.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: