Справа № 520/396/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 р. Справа № 520/396/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. (ухвалене суддею Заічко О.В.) по справі № 520/396/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Харківській області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 03.09.2021 р.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короновірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до рапорту від 30.07.2021 р. та допомоги на соціально-побутових питань, відповідно до рапорту від 26.07.2021 р.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2016, 2017, 2019, 2020 роки; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачці доплати за службу у нічний час за період з 07.11.2015 р. по 03.09.2021 р.; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплати позивачці доплату до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короновірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р.; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачці матеріальну допомогу на оздоровлення, відповідно до рапорту від 30.07.2021 р. та допомогу на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до рапорту від 26.07.2021 р.; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачці заборгованість щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2016, 2017, 2019, 2020 роки.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 13.03.2018 р. по 29.12.2018 р.; з 01.01.2019 р. по 29.12.2019 р.; з 04.01.2020 р. по 26.04.2020 р.; з 01.05.2020 р. по 30.06.2021 р.; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачці заборгованість у вигляді доплати за службу у нічний час за період з 13.03.2018 р. по 29.12.2018 р.; з 01.01.2019 р. по 29.12.2019 р.; з 04.01.2020 р. по 26.04.2020 р.; з 01.05.2020 р. по 30.06.2021 р.; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короно вірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р.; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити позивачці до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короно вірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р.; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки за 2016 рік; за 2017 рік; два дні за 2018 рік; за 2019 рік не використану у повному обсязі 34 доби; за 2020 рік невикористану частину відпустки 19 днів; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплати позивачці компенсацію за невикористані дні основної та додаткової щорічної відпустки за 2016 рік; за 2017 рік; два дні за 2018 рік; за 2019 рік не використану у повному обсязі 34 доби; за 2020 рік невикористану частину відпустки 19 днів; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просив прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, Закону України "Про Національну поліцію", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Позивачка подала до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка в період з 07.11.2015 р. по 03.09.2021 р. проходила службу в Національній поліції України.

Наказом № 509 від 02.09.2021 р. по особовому складу, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Позивачка, вважаючи, що при звільненні їй не нараховано в повному обсязі всі належні суми виплат, звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачці: заборгованість у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час; заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короновірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р.; грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області про не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Закон України "Про відпустки" від 05.11.1996 р. № 504/96-ВР (в подальшому - Закон України № 504/96-ВР) встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно із ст. 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону № 504/96-ВР).

Крім того, аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 Кодексу законів про працю України.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію", служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 92 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію", тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Згідно із ч.ч. 8-11 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами 1, 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Наказом МВС України від 06.04.2016 р. № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (в подальшому - Порядок № 260).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно із абзацами 7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Тобто, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 р. № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З урахуванням відсутності правового врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки положеннями Закону № 580-VIII і Порядку № 260, колегія суддів вважає, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України та Закону № 504/96-ВР.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 19.01.2021 р. по справі №160/10875/19, від 04.02.2021 р. у справі № 160/5393/19, від 31.03.2021 р. по справі № 320/3843/20, від 26.05.2021 р. по справі № 360/1362/20.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка при звільненні з органів Національної поліції не використала щорічну основну та додаткову оплачувані відпустки за 2016 рік, 2017 рік, два дні за 2018 рік; за 2020 рік надано частину чергової відпустки, невикористана частина 19 днів; щорічна відпустка за 2019 рік не використана у повному обсязі 34 доби.

Таким чином, позивачка має право на отримання грошової компенсації за невикористані нею частини відпусток, проте, відповідач протиправно під час звільнення ОСОБА_1 її не виплатив.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки: за 2016 рік; за 2017 рік; два дні за 2018 рік; за 2019 рік не використану у повному обсязі 34 доби; за 2020 рік невикористану частину відпустки 19 днів, у зв`язку з чим необхідно зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплати позивачці компенсацію за невикористані дні основної та додаткової щорічної відпустки за 2016 рік; за 2017 рік; два дні за 2018 рік; за 2019 рік не використану у повному обсязі 34 доби; за 2020 рік невикористану частину відпустки 19 днів.

Таким чином, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу в цій частині без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. без змін.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 13.03.2018 р. по 29.12.2018 р.; з 01.01.2019 р. по 29.12.2019 р.; з 04.01.2020 р. по 26.04.2020 р.; з 01.05.2020 р. по 30.06.2021 р. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 91 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.205 р. "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (в подальшому - Постанова № 988) встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ (п. 2 Постанови № 988)

Відповідно до п. 20 Розділу І Порядку № 260, за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Відповідно до п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час. Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час. Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що обов`язковою умовою для виплати доплати за службу в нічний час є відповідний облік (письмові накази керівників, графіки нарядів чергувань) та видана на підставі цього довідка обліку несення поліцейськими служби в нічний час як первинного документу обліку фактичного часу служби в нічний час.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 за час проходження служби в Шевченковському ВП ГУНП в Харківській області перебувала на службі в нічний час у період з 01.05.2020 р. по 31.08.2021 р., що підтверджується відповідними довідками обліку несення поліцейськими служби в нічний час у формі передбаченій п. 11 Розділу ІІ Порядку № 260.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 13.03.2018 р. по 29.12.2018 р.; з 01.01.2019 р. по 29.12.2019 р.; з 04.01.2020 р. по 26.04.2020 р.; з 01.05.2020 р. по 30.06.2021 р. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці заборгованість у вигляді доплати за службу у нічний час за вищевказаний період, у зв`язку з чим рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. в цій частині необхідно скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 01.05.2020 р. по 31.08.2021 р. та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачці заборгованість у вигляді доплати за службу у нічний час за період з 01.05.2020 р. по 31.08.2021 р.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати позивачці до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короно вірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р. та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короно вірусом в період з 29.05.2020 р. р. по 03.09.2021 р., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 р. на усій території України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 р. № 342 "Про визначення переліку посад працівників, службових і посадових осіб, щодо яких не застосовується обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" обмеження під час нарахування заробітної плати, грошового забезпечення у квітні 2020 р. та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не застосовується для таких категорій посад, зокрема поліцейські, які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Пунктом 2 наведеної вище постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що визначення переліку посад (професій) працівників, службових і посадових осіб, військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, поліцейських, зазначених у пункті 1 цієї постанови, з урахуванням специфіки їх участі у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС), здійснюється відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику, органом державної влади, іншим державним органом.

Згідно із п.п. 2-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 р. № 375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 р. № 485 "Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я" затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (в подальшому - Порядок № 485).

Відповідно до п.1 Порядку № 485 цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами: "Здійснення доплати медичним та іншим працівникам закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками".

Пунктом 2 Порядку № 485 встановлено, що головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку N 485 встановлено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення, в тому числі поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови № 375 МВС видано наказ від 03.06.2020 р. № 431 "Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину", яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність права позивачки на отримання спірної доплати не є безумовним, оскільки, керівники органів поліції мають право встановлювати доплату поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення та які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції, так і відсотковий розмір вказаної доплати.

Проте, доказів наявності наказів керівника відповідача щодо виплати цієї надбавки ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надано.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. в цій частині та приймає постанову, якою відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. по справі № 520/396/22 - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 13.03.2018 р. по 29.12.2018 р.; з 01.01.2019 р. по 29.12.2019 р.; з 04.01.2020 р. по 26.04.2020 р.; з 01.05.2020 р. по 30.06.2021 р.; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за службу у нічний час за період з 13.03.2018 р. по 29.12.2018 р.; з 01.01.2019 р. по 29.12.2019 р.; з 04.01.2020 р. по 26.04.2020 р.; з 01.05.2020 р. по 30.06.2021 р.; визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короно вірусом в період з 29.05.2020 р. по 03.09.2021 р.; зобов`язання Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплати до заробітної плати за безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу СОVІD-19, спричиненою короно вірусом в період з 29.05.2020 р. р. по 03.09.2021 р.

В скасованій частині прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заборгованості у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 01.05.2020 р. по 31.08.2021 р.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість у вигляді доплати за несення нею служби у нічний час за період з 01.05.2020 р. по 31.08.2021 р.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін