Справа № 420/1741/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1741/23

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 13.04.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо незабезпечення ОСОБА_1 стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, у 2022 році;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України забезпечувати ОСОБА_1 та його підлеглих стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2022 році влітку його було призначено командиром взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 . У грудні 2022 року його разом зі взводом було направлено у Донецьку область де вони в подальшому зайняли бойову позицію, вели бойові дії з ворогом безпосередньо на лінії зіткнення, при цьому без належного забезпечення бойовою зброєю та транспорту для вивезення поранених з зони бойових дій. Здійснюючи, особисто та у складі підпорядкованого підрозділу, прийняття участі у бойових діях, захисті Батьківщини, позивач та його підлеглі були забезпечені лише автоматами АК-74 та набоями до них, 5,45 мм., до того ж в обмеженій кількості. Ані ручними гранатами, гранатометами, спорядженням, озброєнням для ведення бойових дій, у тому числі з бойовою технікою ворога, позивач та підпорядкований йому підрозділ, не забезпечувалися для ведення бойових дій на лінії зіткнення з ворогам на території Донецької області. Так само, на думку позивача, відповідачем не виконується забезпечення у встановленому порядку і речовим майном. Такі дії відповідача, на думку ОСОБА_1 є протиправною бездіяльністю, наслідком якої є не тільки порушення прав особового складу Позивача, а і протиправна бездіяльність, адже забезпечення військовослужбовців стрілецькою зброєю, боєприпасами, речовим майном, є обов`язком відповідача і за відсутності факту дотримання вказаного обов`язку відповідачем, позивач позбавлений можливості виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. З цього приводу як далі вказував позивач, він неодноразово звертався до безпосереднього керівництва, однак його звернення ігнорувались та не приймались. Належного реагування на відсутність забезпечення позивача та його підлеглих, як речовим майном, так і стрілецькою зброєю та боєприпасами, з боку керівництва не відбулось

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи відсутністю підстав для задоволення позову з огляду на правомірність своїх дій у спірних правовідносинах. Відповідач наголошував, що ОСОБА_1 був забезпечений необхідною стрілецькою зброєю та боєприпасами відповідно до встановленого порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення судових витрат понесених ним у зв`язку із розглядом цієї справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зауважив, що суд першої інстанції дійшов посилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки на його думку під час розгляду справи відповідач не довів правомірності своїх дій у спірних правовідносинах, не довів факту, що позивач був забезпечений стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у 2022 році. На думку апелянта, суд першої інстанції мотивуючи відмову у задоволенні позові послався на неналежні докази нібито забезпечення позивача відповідачем стрілецькою зброєю та боєприпасами. Апелянт наголосив, що він, як командир 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону не отримував боєприпаси, тим паче для видачі їх підлеглим під особистий підпис, що не спростовано відповідачем.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав на хибність та необґрунтованість позиції апелянта, у зв`язку із чим просить залишити судове рішення без змін наголошуючи на тому, що військовослужбовець ОСОБА_1 був належним чином забезпечений стрілецькою зброєю та боєприпасами у встановленому порядку, що в свою чергу було також вірно та обґрунтовано встановлено судом першої інстанцією. Підстави для задоволення позову відсутні. Також, відсутні підстави для стягнення понесених позивачем судових витрат.

31.05.2023р. від позивача надійшли пояснення по справі, у яких викладає обставини фактично аналогічні тим, що ним вже були наведені як у позові так і у апеляційній скарзі та якими на його думку спростовуються доводи відповідача у справі.

06.06.2023р. відповідач надав до суду заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

12.06.2023р. від позивача надійшли письмові пояснення щодо доводів, викладених відповідачем у запереченнях на відзив на апеляційну скаргу.

Загалом, подані сторонами додатково письмові пояснення, заперечення за своїм змістом фактично дублюють повністю або частково вже викладені у раніше поданих сторонами процесуальних документах по справі, зокрема позові, апеляційній скарзі, відзивах на позов та апеляційну скаргу.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.06.2022 №152 (а.с.50), молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 червня 2022 року №752 на посаду командира взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який прибув з Військової академії (м.Одеса), з 17 червня зарахувати до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення, з 18 червня 2022 року на котлове забезпечення, та надати три доби на прийом справ та посади та вважати таким, що прибув до пункту постійної дислокації військової частини та приступив до виконання службових обов`язків, залучити до бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів, які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2022 №158 (а.с.51), молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 червня 2022 року №752 на посаду командира взводу управління розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , посадовий оклад 3440 гривень в місяць, ШПК старший лейтенант, вважати таким, що з 20 червня 2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира взводу управління розвідувальної роти.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.07.2022 №184 (а.с.52), молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу управління розвідувальної роти, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 17 липня 2022 року №286 на посаду командира взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти, посадовий оклад 3440 гривень в місяць, ШПК старший лейтенант, вважати таким, що з 18 липня 2022 року справи та посаду командира взводу управління розвідувальної роти здав, з 19 липня 2022 року справи та посаду командиру взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2022 №250 (а.с.53), лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 17 вересня 2022 року №386 на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону, посадовий оклад 3440 гривень в місяць, ШПК старший лейтенант, вважати таким, що з 21 вересня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2022 №330 (а.с.54), нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що прибули до оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та приступили до виконання службових обов`язків, залучити до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів, які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії: 1.1. З пункту постійної дислокації військової частини: 03 грудня 2022 року: лейтенанта ОСОБА_1 , командира 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону. З 09 грудня 2022 року зарахувати на котлове забезпечення військової частини.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.12.2022 №347 (а.с.55), 3. Нижчепойменованих військовослужбовців вважати такими, що вибули із оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 »: 3.10 У самовільне залишення частини: 25 грудня 2022 року: лейтенанта ОСОБА_1 , командира 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону.

Матеріали справи мстять витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2022 №115 (а.с.74), відповідно до якого наказано головного сержанта ОСОБА_2 , увільнити із займаної посади та призначити на посаду сержанта резерву 4 запасної роти сержанта із матеріального забезпечення 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону.

Відповідно до відомості закріплення зброї за особовим складом 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (а.с.64-67), за лейтенантом ОСОБА_1 закріплено зброю АК-74 № НОМЕР_3 , про що міститься його підпис та зазначена дата 09.12.2022.

Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо незабезпечення ОСОБА_1 стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, у 2022 році, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції проаналізувавши матеріали справи, встановлені обставини та приписи чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, виходив з того, що зібрані у справі докази у сукупності не доводять обставин, на які посилається позивач, а саме того, що відповідач не забезпечив позивача стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та зробив висновок, що підрозділ позивача забезпечувався зброєю, озброєнням та боєприпасами, встановленим порядком.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У відповідності до приписів ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Приписами ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізацію визначено як комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, на території України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Приписами ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 в свою чергу визначено особливий період як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Призов на військову службу під час особливого періоду з моменту оголошення рішення про мобілізацію є обов`язком громадян України щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, що зумовлює особливі правові відносини між державою та військовослужбовцем в тому числі щодо матеріального забезпечення необхідного для виконання службових обов`язків.

В силу приписів ст.ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Згідно ст.3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - національний персонал) визначає Інструкція про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359.

Відповідно до п.п. 2, 4 розділу І Інструкції № 359 боєприпаси - патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати; стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин (далі - командир військової частини).

Командири військових частин завжди повинні мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів. Вони зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

Заступники командирів військових частин з озброєння, начальники служб ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО), начальники складів (сховищ) РАО (далі - відповідальні службові особи) повинні забезпечувати проведення в установленому порядку номерної перевірки стрілецької зброї, а також щорічної інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів.

Командири військових частин та відповідальні службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, що здійснили крадіжки або допустили втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відповідають згідно із законодавством України.

Пунктами 1, 2 розділу Х Інструкції № 359 визначено, що видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям з польового артилерійського складу (далі - ПАС) військової частини, об`єднаного складу РАО (ПАС) угруповання (сектору) в районі ведення бойових дій, проведення операції Об`єднаних сил здійснюється службою РАО військової частини (угруповання, сектору) за накладними (додаток 7).

Підставою для видачі стрілецької зброї та боєприпасів є рапорт командира підрозділу або заявка (додаток 9) відповідного командира (керівника, начальника) на видачу стрілецької зброї, яка візується начальником штабу військової частини або штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Після отримання дозволу на видачу стрілецької зброї та боєприпасів начальник служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору у рапорті або заявці на видачу стрілецької зброї проставляє прописом найменування та кількість стрілецької зброї і боєприпасів, які дозволяється видати, та надає письмове розпорядження начальнику складу РАО на їх видачу.

У службі РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору виписується накладна.

Начальник складу РАО на підставі накладної здійснює видачу стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям.

Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

В силу вимог ст.152 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» передбачено, що зброя та боєприпаси особовому складу військової частини видаються в установленому командиром військової частини порядку під особистий підпис у книзі видачі зброї та боєприпасів.

Проаналізувавши наведені вище приписи у сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що військовослужбовець повинен бути належним чином забезпеченим стрілецькою зброєю та боєприпасами в порядку передбаченому Інструкцією з урахуванням бойової обстановки та у розмірі достатньому для ведення бою з противником з метою захисту територіальної цілісності та незалежності України. Держава в особі уповноважених осіб, повинна максимально забезпечити можливість для військовослужбовців ефективно протистояти ворогу для відсічі збройної агресії противника, враховуючи можливості та оцінюючи ситуацію в ході бойових дій.

При цьому, в даному випадку, саме на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок щодо забезпечення стрілецькою зброєю та боєприпасами військовослужбовців, що проходять військову службу у її підпорядкуванні.

Водночас, згідно приписів ст.ст.12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, , про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що згідно відомості закріплення зброї за особовим складом 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону, за лейтенантом ОСОБА_1 закріплено АК-74 № НОМЕР_3 разом з коробчастими секторними магазинами на 30 набоїв в кількості 4 штуки. Факт отримання позивачем відповідної зброї 09.12.2022р. підтверджується його особистим підписом у відомості.

Отже, наявні у справі письмові докази у своїй сукупності спростовають доводи на які посилається апелянт, а саме з приводу того, що відповідач не забезпечив його позивача ОСОБА_1 стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій, відповідно до встановленого порядку.

Колегія суддів також з матеріалів справи встановила, що підрозділ (рота) позивача також забезпечувались стрілецькою зброєю та боєприпаси відповідно до встановленого порядку, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги,

Так зокрема, згідно накладних на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 №914/2022; №857/2022; №1051/2022; №1858; №753/2022; №1744; №1016; №1012; №819/2022 слідує, що головному сержанту ОСОБА_3 було видано різноманітні види зброї, озброєння та боєприпасів.

В свою чергу, згідно п.11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2022 №115, головного сержанта ОСОБА_2 , сержанта резерву 4 запасної роти призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням приписів Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359, видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям здійснюється, зокрема, на підставі накладної.

Отже, з огляду на з`ясовані фактичні обставини колегія суддів констатує, що лейтенанта ОСОБА_1 командира 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону було забезпечено стрілецькою зброєю та боєприпасами під час проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в тому числі тією, яка передбачена штатом за його посадою відповідно до встановленого порядку, та також підрозділ апелянта забезпечувався зброєю, озброєнням та боєприпасами, встановленим порядком.

Як зазначено вище, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції № 359 боєприпаси - патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати; стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Колегія суддів в контексті надання оцінки доводам апеляційної скарги також враховує доводи відповідача, викладені зокрема у відзиві на апеляційну скаргу, за якими штатом військової частини передбачені зброя та озброєння, якими забезпечуються військовослужбовці згідно займаних посад.

В свою чергу позивачем ані у своїй позовній заяві, ані у апеляційній скарзі взагалі не конкретизовано якою саме зброєю та боєприпасами його не забезпечено Військовою частиною НОМЕР_1 з огляду на зайняття ним відповідної посади, якою він мав би бути забезпечений.

Посилання апелянта на приписи Інструкції, якими визначено, що боєприпаси під особистий підпис видаються у тому числі начальникам пунктів бойового постачання взводів (опорних пунктів) апеляційний суд відхиляє за необґрунтованістю, оскільки як встановлено позивач ОСОБА_1 не займав посаду начальника пункту бойового постачання взводу (опорного пункту).

Крім того, суд апеляційної інстанції вказує, що матеріали справи не містять жодного звернення позивача ОСОБА_1 щодо забезпечення його зброєю та боєприпасами.

Апеляційний суд оцінює критично доданий до матеріалів справи електронний доказ, що міститься на USB-флеш-накопичувачі, адже такі аудіо та відео матеріали жодним чином не підтверджують того, що позивача ОСОБА_1 не було забезпечено зброєю та боєприпасами.

Враховуючи встановлені обставини, на підставі аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача, яка тривала у 2022 році є необґрунтованими.

Беручи до уваги наведене апеляційний адміністративний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на їх необґрунтованість.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

Колегія суддів підтверджує, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі №420/1741/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М. Градовський