Справа № 580/273/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/273/23 Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту - 21.03.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати незаконною відмову Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у наданні позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати позивачу відповідне посвідчення встановленого зразка.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи, встановлену у зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку із чим звернувся до відповідача за отриманням статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та відповідного посвідчення, однак отримав відмову, яку вважає протиправною. Позивач зазначає, що саме поняття обов`язків військової служби невід`ємно пов`язане з пораненням, контузією, каліцтвом, захворюванням, одержаних під час захисту Батьківщини та виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), про що йдеться у ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Зобов`язано Департамент соціальної політики Черкаської міської ради встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що надана позивачем довідка МСЕК не відповідає вимогам Закону, тому відсутні підстави для видачі відповідного посвідчення.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Також позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за участю представника, з приводу якого колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що дана справа належить до справ незначної складності, а участь сторін під час апеляційного розгляду справи не є обов`язковою, з огляду на положення п.3 ч.1 ст.311 КАС України, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу в Збройних Силах у період з 08.05.1974 по 30.08.1975, що підтверджується відомостями військового квитка НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_2 від 26.11.1981, позивач проходив строкову військову службу в період з 15.05.1974 по 06.05.1975.

25.06.1975 позивач на посаді сапера-розмінування проводив роботи по розмінуванню, внаслідок чого отримав осколкове поранення лівого ока і вибухове поранення слухової системи. Причинний зв`язок - поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно довідки з Центрального архіву МО рф № 9/ІІ-63463 від 20.11.2002, позивач звільнений в запас 30.08.1975 відповідно до ВКК 1226 ОВГ ст. 92 «Б» гр.І (наслідки осколкового поранення внаслідок розмінування).

Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії №1706 від 21 жовтня 2022 року: Осколкове поранення лівого ока і вибухове пошкодження слухової системи отримане 25.06.1975 позивачем, 1956 р.н., під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено довідкою № 178/31, виданою 26.05.1981 командиром військової частини НОМЕР_2 , при подальшому прогресуванні призвело до: Атрофії зорового нерву, афакії, розбіжної косоокості лівого ока, часткової атрофії здорового нерву, простого міопічного астигматизму правого ока. Первинної відкритокутової глаукоми правого ока. Хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості III ступеню з вестибулярним синдромом, що підтверджено медичною документацією лікувально-профілактичних закладів МОЗ України. Поранення, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №643831 від 12.12.2022 позивачу з 06.12.2022 безтерміново встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

14.12.2022 позивач звернувся із заявою до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи.

Листом від 16.01.2023 № 218/68-1/01-10 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повідомив позивача, що заяву позивача розглянуто на засіданні комісії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради з питань встановлення громадянам пільгових статусів (Протокол № 38 від 15.12.2022), прийнято рішення зробити запит до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо визначення, чи відноситься формулювання причин інвалідності позивача, яка зазначена у витягу ВЛК та довідці МСЕК до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якщо так, то до якого пункту.

Листом № 01.6-Б427/1 від 16.01.2023 Департамент соціального захисту Черкаської обласної державної адміністрації направив роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України №189/1.2/4.3-32 від 05.01.2023.

Відповідно до роз`яснення Міністерства у справах ветеранів України № 189/1.2/4.3-32 від 05.01.2023, згідно з абзацом четвертим пункту 4 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання. Зв`язок інвалідності з пораненням чи іншим ушкодженням здоров`я, отриманим особами, зазначеними в цьому пункті, встановлюється для повнолітніх осіб за висновком медико-соціальної експертизи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу десятого пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», причиною інвалідності є, зокрема, поранення, одержане під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання. Вказано, що надана довідка МСЕК серії 12 ААВ № 643831 від 12.12.2022 не відповідає вимогам Закону.

Вважаючи відмову у наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни протиправною, позивач звернувсь з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як особа з інвалідністю, яка встановлена у зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 3551-XII закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубожів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання (абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII).

Аналіз вказаних норм вказує на те, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать зокрема особи з числа військовослужбовців діючої армії, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також особи з інвалідністю внаслідок поранення, одержаного під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (далі - Постанова № 1317) медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Згідно п. 12 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затвердженого Постановою № 1317 (далі - Положення №1317) причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Пунктом 26 Положення № 1317 передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, зокрема: поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержані: під час виконання обов`язків військової служби; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Таким чином, Положенням № 1317 регламентовано перелік причин інвалідності, які можуть бути зазначені у довідці МСЕК, зокрема: поранення, одержане під час виконання обов`язків військової служби; а також поранення, одержане під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Аналіз наведених норм свідчить, що до інвалідів війни у розумінні ч. 1 ст. 7, абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII належать, зокрема особи з інвалідністю внаслідок поранення, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також поранення, одержаного під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання, що встановлюється на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 26.11.1981 № 178/31 та військового квитка суд першої інстанції вірно встановив, що отримане позивачем поранення відбулось у період проходження ним строкової військової служби унаслідок проведення ним робіт по розмінуванню.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії №1706 від 21 жовтня 2022 року поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Згідно акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 643831 від 12.12.2022 позивача визнано особою з інвалідністю 2 групи в зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Аналіз встановлених обставин вказує на те, що позивач відноситься до осіб з інвалідністю внаслідок війни, в силу приписів ч. 1 ст. 7, абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII, оскільки його поранення відбулось у період проходження ним строкової військової служби у наслідок проведення ним робіт по розмінуванню.

Крім того, наявна у матеріалах справи та надана позивачем до відповідача довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 643831 від 12.12.2022 відповідає вимогам Положення № 1317, зазначена в ній причина інвалідності (поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби) передбачена п. 26 Положення № 1317.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 зі змінами та доповненнями (далі - Положення № 302).

Згідно п. 2, 3 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до ветеранів війни належать, зокрема, особи з інвалідністю внаслідок війни.

Особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та нагрудний знак Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно абзацу 2 пункту 7 Положення № 302 Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Положення № 302 Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, як особа з інвалідністю, яка встановлена у зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено відповідною довідкою МСЕК, набув статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та, як наслідок, право на отримання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Разом з тим, відповідач отримавши від позивача заяву про видачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни із переліком документів та вищевказаною довідкою МСЕК, не видав позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, а лише зробив запит до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо визначення, чи відноситься формулювання причин інвалідності позивача, яка зазначена у витягу ВЛК та довідці МСЕК до ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та до якого пункту.

Натомість видача посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни у відповідності до абз. 2 п. 7 Положення № 302 належить до повноважень Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, надані позивачем документи є достатніми для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення та не потребували звернення за роз`ясненнями до інших органів державної влади.

Вимоги позивача щодо визнання незаконною відмови відповідача є необґрунтованою, оскільки матеріали справи не містять доказів відмови позивачу, отже для належного захисту порушеного права позивача наявні підстави визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що надана позивачем довідка МСЕК не відповідає вимогам Закону, оскільки наявні в матеріалах справи докази спростовують дане твердження та доводять наявність підстав для отримання позивачем спірного посвідчення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна