Справа № 461/3298/23
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3298/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Штогрина В.-Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, вул. Перфецького, 19), Департаменту патрульної поліції України (адреса: м.Київ, вул. Ф. Ернста, 3/2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.04.2023 року Серія БАД № 415040, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивач вважає, що зазначену постанову такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства України та за наслідком неповного з`ясування обставин справи. Просить позов задоволити

Ухвалою суду від 05 травня 2023 року у справі відрито провадження та призначено до судового розгляду з викликом сторін у судове засідання. /а.с.16/

02 червня 2023 року від представника відповідача Шкробак О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки в діях позивача є склад адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Крім цього, представник відповідача Шкробак О. просив суд проводити розгляд справи у його відсутності.

18 липня 2023 року від представника позивача Яцишина А.В. надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд встановив, що згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №415040 від 23 квітня 2023 року, ОСОБА_1 23.04.2023 року по автомобільній дорозі Київ-Чоп М06 557кМ850М керував транспортним засобом VOLKSWAGEN BORA з державним номерним знаком НОМЕР_2 зі швидкістю 75 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год, швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TruCam LTI20/20 ТС000652, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР України). При перевірці документів позивач не пред`явив на вимогу Інспектора Управління посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, чим порушив п 2.4 ПДР України.

Постановою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. на підставі частини 1 статті 126 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 2.3 «б» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 12.4 ПДР України встановлює дозволену швидкість руху у населених пунктах - не більше 50 км/год.

Також, відповідно до п.12.9 «б» ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7.

Згідно Дислокації сил та засобів батальйону № 2 Управління з 08:00 до 20:00 год., інспектор Управління заступив на службу у складі екіпажу, зоною оперативного реагування, якого була а/д М06 «Київ-Чоп».

На офіційному сайті Департаменту патрульної поліції розміщена інформація про ділянки дороги, на яких здійснюється вимірювання швидкості за допомогою приладу Тгuсаm, та вказано, що зазначені ділянки дороги облаштовані відповідними дорожніми знаками, в тому числі на ділянці дороги Київ-Чоп 557 км.

Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 ТгuСАМ II № ТС000652 та підтверджується фото та відеозаписом події з цього пристрою, який був досліджений судом та приймається до уваги.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 ТгuСАМ II має сертифікат відповідності від 09.01.2019 року № UA.TR.001 22 3-19.

Згідно даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26537 від 17 листопада 2022 року, виданого Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», здійснена повірка лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 ТгuСАМ II № ТС000652. Дане свідоцтво чинне до 17 листопада 2023 року.

Згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС 000652, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, його покази є доказом у розумінні вимог ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП.

Лазерний вимірювач ТruСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року №22-38/49 та інструкцією про порядок використання технічного приладу TruCAM ТС000652. До такого висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд у справі № 428/5292/20 у постанові від 10 листопада 2020 року.

До аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суд у постанові від 04.03.2021 у справі № 233/5016/20, посилання позивача на ті обставини, що використання приладу TruCAM в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, колегія суддів вважає помилковим зважаючи на те, що лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, проте, вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.

Відповідно до п.1.10 ПДР, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пункт 2.4 «а» ПДР України зазначає, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 правил дорожнього руху: посвідчення на право керування Т.З. відповідної категорії; реєстраційний документ на Т.З.; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних Т.З. або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 127/19283/17.

Верховний Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Із відеозапису із нагрудної камери поліцейського, вбачається, що позивачу неодноразово наголошували, щоб він пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, але законна вимога інспектора не була виконана.

Відтак, оскаржувана Постанова виносилась з дотриманням вимог наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно частини 2 статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотриманням вимог пункту 9, а саме - було оголошено, яка справа розглядається, ознайомлено з правами та обов`язками. Про те, що позивач був ознайомлений з правами та обов`язками, але від підпису відмовився, свідчить відеозапис з нагрудного відео-реєстратора Інспектора Управління.

В Постанові також зазначено, що від отримання її копії позивач теж відмовився. Тому, відповідно до ст. 285 КУпАП така копія була надіслана йому поштовим відправленням. Про це свідчить запис із зазначенням вихідного номера рекомендованого повідомлення (№3915) та дати - 24.04.2023 р.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17.

Справа про адміністративне правопорушення розглядалась за місцем його вчинення, відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП, що і було зроблено Інспектором.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 (далі - Інструкція №1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Посилаючись на статті 278, 279 КУпАП та Інструкцію №1395, було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Поліцейським Управління було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, доказів про те, що відповідач під час прийняття оскаржуваної постанови порушив вимоги чинного законодавства позивач не долучив, як і не долучив взагалі будь-якого доказу, який би підтверджував обставини, викладені ним у позові.

Будь-яких інших порушень процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності судом не встановлено, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що постанову командира взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Гончара А.Г. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №415040 ВІД 23 квітня 2023 року, винесеної відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП, слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції України (адреса: м.Київ, вул. Ф. Ернста, 3/2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5, 72, 77, 78, 241 246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.123, 247, 251 КУпАП,Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову командира взводу 2 роти 3 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП Гончара А.Г. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАД №415040 ВІД 23 квітня 2023 року, винесеної відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП, слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, Департаменту патрульної поліції України (адреса: м.Київ, вул. Ф. Ернста, 3/2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2023 року.

Суддя: Романюк В.Ф.