Справа № 160/4984/23
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2023 року Справа № 160/4984/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення, зобов`язання вчинити певні дії,-
15.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, яка надійшла до суду 07.04.2023 року, просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 у частині накладення на солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000, 00 грн.;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 премію за липень 2022 року у розмірі 7 889,70 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі 100 000, 00 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 АДРЕСА_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за липень 2022 року у розмірі 7 889,70 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №2 від 16.03.2022 року, ОСОБА_1 , водій 2 мінометного розрахунку 2 взводу мінометної батареї, ВОС - 790037А, шпк «солдат», перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 14 березня 2022 року. ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 2730 грн. на місяць, 4 тарифний розряд. Також ОСОБА_1 встановлено надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розмірі 0%, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 289% посадового окладу. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , відносно позивача було призначено службове розслідування за фактами вживання алкогольних напоїв. 27.07.2022 року командиром інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол А7405 № 9 щодо солдата ОСОБА_1 . Відповідно до його змісту, суть правопорушення полягає в тому, що позивач, перебуваючи на військовій службі, був помічений з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я позивач відмовився в присутності двох свідків, оскільки свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення визнав, факт вживання алкоголю підтвердив письмово. В свою чергу, факт сп`яніння може бути доведений на підставі огляду або акту медичного огляду. Попри це, належна позивачу додаткова грошова винагорода за липень 2022 року виплачена не була, також не була виплачена грошова допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за липень 2022 року та надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за липень 2022 року. Вважає такі відповідача дії протиправними, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 14.04.2023 року. Також вказаною ухвалою суду від відповідача витребувано додаткові докази по справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 зі зміною підстав позову у цій справі.
03.04.2023 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій вона не погоджується із доводами відповідача та зазначає наступне. У додатках до службового розслідування є відсутніми акти огляду особою, що має спеціальні знання або акта медичного огляду для підтвердження стану алкогольного сп`яніння, а пояснення осіб, що наявні у службовому розслідуванні, не можуть створювати необхідну сукупність доказів для встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння через відсутність у таких осіб спеціальних знань, що позбавляє об`єктивності при оцінці доданих відповідачем матеріалів до службового розслідування. Щодо визнання вини позивачем, то зазначає про те, що дача пояснень позивачем здійснювалось під психологічним тиском на позивача: погрози безпідставного відправлення на гауптвахту, а також позбавлення виплат додаткової винагороди. Таким чином, не доведеність вини позивача має підстави для формування обґрунтованого сумніву у правомірності акта №95 службового розслідування від 17 липня 2022 року, а також наказу командира в/ч НОМЕР_1 щодо накладення дисциплінарного стягнення та позбавлення виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. Таким чином, вважає, що позивача було безпідставно позбавлено грошових виплат. Службовим розслідуванням не підтверджено вину позивача, відповідно, застосування заходів дисциплінарного характеру є протиправними. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів по справі повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 року зобов`язати повторно Військову частину НОМЕР_1 надати до суду в строк до 03.05.2023 року належним чином завірені додаткові докази.
07.04.2023 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких вона звертає увагу на те, що за результатами проведеного службового розслідування було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 172-20 КУпАП. Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП: відсутня у діях позивача подія та склад адміністративного правопорушення. Тобто відповідальність за ч.3 ст.172-20 КУпАП настає за наявності вини особи. Об`єктивна та суб`єктивна сторона у діях позивача для кваліфікації за ч.3 ст. 172-20 КУпАП не була доведена у судовому порядку: адміністративна відповідальність у позивача - відсутня. Встановлення факту вживання алкогольних напоїв позивачем як активної складової винної поведінки на підставі пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можна констатувати як достовірно підтверджене протиправне діяння позивача, що порушує військову дисципліну. Для підтвердження факту вживання алкогольних напоїв повинні бути в сукупності такі документи: освідування лікарем або особою, шо володіє спеціальними знаннями, пройшла спеціальну підготовку (вказані особи відсутні серед свідків, які надавали свої пояснення), медичний акт, акт про перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння як результату огляду на стан сп`яніння, висновок експрес-теста на вживання алкогольних речовин, лабораторне дослідження, шо можуть становити за своєю об`єктивною характеристикою категоричний висновок для підтвердження Факту вживання алкогольних напоїв. Вказані документи відсутні в матеріалах справи, в матеріалах службового розслідування та в додатках наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів по цій справі повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 зі зміною предмету позову у цій справі. Вказаною ухвалою суду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 зі зміною предмету позову у справі залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 зі зміною предмету позову у справі, яка надійшла до суду 07.04.2023 року у справі №160/4984/23. Також вказаною ухвалою суду зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати в строк до 27 липня 2023 року належним чином завірені додаткові докази.
24.07.2023 року на адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли витребувані ухвалою суду від 14.06.2023 року документи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 14 березня 2022 року.
Так, згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №2 від 16.03.2022 року, ОСОБА_1 зараховано до списків Військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія 2 взводу мінометної батареї, ВОС - 790037А, шпк «солдат», з 14.03.2022 року. Також ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад у розмірі 2730 грн. на місяць, 4 тарифний розряд, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розмірі 0%, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 289% посадового окладу.
Відповідно до наказу №293 від 03.07.2022 року командира Військової частини НОМЕР_1 відносно позивача було призначено службове розслідування за фактами вживання алкогольних напоїв.
Згідно з актом службового розслідування №95 від 17.07.2022 року 01.07.2022 року солдат ОСОБА_1 був помічений у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками вживання алкогольних напоїв. За словами свідків старшого лейтенанта ОСОБА_4 , старшини ОСОБА_5 , старшого солдата ОСОБА_6 мав різкий запах алкоголю з рота, нечітку мову, неадекватну поведінку та хитку ходу. Солдат ОСОБА_1 вину визнав, згоден з тим, що виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, пройти медичну експертизу на виявлення алкоголю в організмі відмовився при вище згаданих свідках. Таким чином, в діях солдата ОСОБА_1 вбачається порушення вимог частини 3 статті 172-20 КУпАП, порушення вимог статей 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зазначено, що порушення вчинено під час виконання службових обов`язків в службовий час.
18.07.2022 року командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №43/22 про завершення службового розслідування, яким наказано за порушення вимог ст.ст. 11, 13, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ та здійснив військове адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, що виявилося у виконанні обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння , на солдата ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення «догана».
27.07.2022 року командиром інженерно-саперного взводу в/ч НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 був складений протокол А7405 № 9 щодо солдата ОСОБА_1 . Відповідно до його змісту, суть правопорушення полягає в тому, що позивач, перебуваючи на військовій службі, був помічений з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я позивач відмовився в присутності двох свідків, оскільки свою вину у вчиненні військового адміністративного правопорушення визнав, факт вживання алкоголю підтвердив письмово.
У зв`язку із перебуванням позивача в стані алкогольного сп`яніння позивач був позбавлений за липень 2022 року додаткової винагороди, щомісячної премії та інших виплат, що підтверджується копіями витягів з наказів №115-АГД від 01.08.2022 року, №134-АГД від 03.08.2022 року та №121-агд від 01.08.2022 року.
Постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП: відсутня у діях позивача подія та склад адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частинами 3, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який також встановлює, що Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
За змістом статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно із статті 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно частини 3 статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Стаття 45 Дисциплінарного статуту передбачає, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Стаття 13 Статуту внутрішньої служби передбачає, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.
Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Як встановлює стаття 128 Статуту внутрішньої служби солдат зобов`язаний серед іншого під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Згідно із статтею 241 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Згідно з пунктом 2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно із пунктами 1, 3 Розділу XVI Порядку №260, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.
За приписами пункту 5 розділу XVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються серед інших за таких випадках: - за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення; - у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром; - у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення «зауваження», - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром.
Відповідно до пункту 8 розділу XVI Порядку № 260 розмір премії зазначеній категорії військовослужбовців установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Так, 25.03.2022 року Міністром оборони України було прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, яке того ж дня телеграмою № НР248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.
Окрім того, 23.06.2022 року Міністром оборони України прийнято Окреме доручення № 912/з/29 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, підпунктом 9.8 пункту 9 якого передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень або 30 000,00 гривень не включати військовослужбовців, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий мас, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення, оголошеного наказом командира (начальника).
Судом встановлено, що згідно з актом службового розслідування №95 від 17.07.2022 року 01.07.2022 року солдат ОСОБА_1 був помічений у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками вживання алкогольних напоїв. За словами свідків старшого лейтенанта ОСОБА_4 , старшини ОСОБА_5 , старшого солдата ОСОБА_6 мав різкий запах алкоголю з рота, нечітку мову, неадекватну поведінку та хитку ходу. Солдат ОСОБА_1 вину визнав, згоден з тим, що виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, пройти медичну експертизу на виявлення алкоголю в організмі відмовився при вище згаданих свідках. Таким чином, в діях солдата ОСОБА_1 вбачається порушення вимог частини 3 статті 172-20 КУпАП, порушення вимог статей 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зазначено, що порушення вчинено під час виконання службових обов`язків в службовий час.
Також, як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 вину визнав і усвідомив всі наслідки, зробив відповідні висновки згоден з тим, що виконував обов`язки військової служби в стані алкогольного сп`яніння, про що він свідчить в власному поясненні від 10.07.2022 року. Крім того, позивач підтверджує перебування в стані алкогольного сп`яніння і в поданих ним рапортах від 03.07.2022 року та 04.07.2022 року, копії яких містяться в матеріалах даної справи.
Посилання позивача на особисте визнання факту вживання алкогольних напоїв під впливом психологічного насилля суд до уваги не бере, оскільки вказані доводи не підтверджені жодними доказами.
Також суд зазначає, що постановою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП: відсутня у діях позивача подія та склад адміністративного правопорушення.
Згідно частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається зі змісту вказаної постанови, у порушення ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення №9 складено 27 липня 2022 року, а моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення є 01 липня 2022 року. Вищенаведене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Також зазначено, що положенням ч.3ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення. Таким чином на день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення минув. Таким чином, з огляду на наведене, протокол про адміністративні правопорушення №9 від 27 липня 2022 року, у такому вигляді не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви, які відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_1 .
Отже, у зв`язку з викладеним, позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності, тоді як в межах даної справи позивача було притягнуто до іншого виду відповідальності дисциплінарного стягнення.
Аналізуючи зміст та причини ухвалення Межівським районним судом Дніпропетровської області вищевказаної постанови, вбачається, що остання ухвалена, у зв`язку із тим, що на день розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення минув та з огляду на наявність процесуальних недоліків в протоколі про адміністративне порушення №9 від 27.07.2022 року.
Разом із тим, у постанові Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 року зазначено, що 01.07.2022 року приблизно о 18:00 годині військовослужбовець ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду (воєнного стану).
Отже, позбавлення додаткової винагороди та премії є наслідком накладення на позивача дисциплінарного стягнення за вживання алкогольних напоїв під час виконання обов`язків військової служби та передбачено окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року № 912/з/29.
Таким чином, суд дійшов висновку, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби підтверджений як постановою суду і належними доказами, які є послідовними і узгоджуються між собою, доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять та позивачем таких до суду не подано.
Крім того, суд не може залишити поза увагою те, що з 24 лютого 2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан, що в свою чергу додаткового зобов`язує військовослужбовця, зокрема: бути дисциплінованими, дотримуватися законів України, Військової присяги, сумлінно виконувати свій військовий обов`язок.
Суд критично ставиться до твердження позивача про відсутність у його діях перебування в стані алкогольного сп`яніння на військовій службі, оскільки обставини, викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових, зводяться до його оцінки дій, однак такі доводи позивача спростовуються вищенаведеними доказами і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути від дисциплінарної відповідальності за вчинені дії.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна