Справа № 138/2098/23
Суддя: Київська Т. Б.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 138/2098/23
Провадження №:2-а/138/36/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до інспектора Могилів-Подільського РВП ГУНП України у Вінницької області сержанта Ковтуна Сергія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 КАС України, враховуюче таке.

Так, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до частини першої та четвертої статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У постановах Верховного Суду від 17.09.2020 у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 у справі за №724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Як вбачається із позовної заяви, позивач звернулась з позовом до сержанта Могилів-Подільського РВП ГУНП України у Вінницькій області Ковтуна С.В.

При цьому суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у даній справі, є Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, від імені якого виступає сержант Могилів-Подільського РВП ГУНП України у Вінницькій області Ковтун С.В., який уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Також, суд звертає увагу позивача на те, що місцезнаходження відповідача є м.Вінниця, тоді як доказів реєстрації місця проживання позивача на території підсудній Могилів-Подільському міськрайонному суду Вінницької області в супереч ст.25 КАС України не надано, що позбавляє суд можливості визначити підсудність даної справи за вибором позивача.

Крім того, згідно п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, в позові не зазначено про докази, які підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення про яке зазначено в оскаржуваній постанові та таких доказів суду не надано.

Також, відповідно до ст.289 КУпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена 22.06.2023, тоді як позивач звернулась до суду лише 20.07.2023. Тобто, всупереч положення вказаної вище норми позивач звернулась поза межами строку наданого на оскарження.

Разом з тим, позивач не зазначає в позові за яких обставин та коли саме отримала оскаржувану постанову, а також не просить суд поновити строк на її оскарження. Надана до суду копія конверта є абсолютно нечитабильною та не зрозуміло взагалі хто є відправником даного конверту і необгрунтовано його долучення до матеріалів справи та яку саме обставину він повинен довести.

Крім того, ч. 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року по справі №543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином позивачу необхідно надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу про скасування постанови про адміністративне правопорушення на суму 536 гривень 80 копійок або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, суду надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 517 грн. 80 коп. Тобто, позивачем не доплачено суму судового збору у розмірі 19,00 грн.

Більш того, однією із позовних вимог є стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.

Частиною 5 ст. 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимога про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Так, згідно частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08 листопада 2019 року у справі N 400/100/19 (К/9901/29662/19), в ухвалі від 09 вересня 2020 року N 202/507/20 (2-а/202/31/2020) та постанові від 28 листопада 2018 року у справі N 761/11472/15-ц (61-2367св18).

Визначаючи розмір судового збору, який позивачу необхідно сплатити, суд виходить з наступного.

Згідно підпунктів 1, 3 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року N 3674-VI (далі Закон N 3674), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем сума судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи суму заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., то сума яка підлягає сплаті позивачем за таку позовну вимогу становить 1073 грн. 60 коп.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у позові відсутнє обгрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, наявні підстави для залишення позову без руху.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, слід надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків на протязі десяти днів з дня отримання копії ухвали, залишивши позов без руху.

Керуючись ст. 5, 160, 169 КАС України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позов ОСОБА_1 до інспектора Могилів-Подільського РВП ГУНП України у Вінницької області сержанта Ковтуна Сергія Вікторовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Т.Б.Київська