Справа № 480/12353/21
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 липня 2023 року

м. Київ

справа № 480/12353/21

адміністративне провадження № К/990/23465/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року в справі №480/12353/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 164 про неуспішне проходження атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності на навички прокурором Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури від 19 жовтня 2021 року № 408к про звільнення позивачки з посади прокурора Конотопської місцевої прокуратури;

- поновити в органах прокуратури на посаді прокурора Конотопської місцевої прокуратури або на посаді, що є рівнозначною посаді прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської обласної прокуратури з 23 жовтня 2021 року;

- допустити до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

- стягнути з Сумської обласної прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23 жовтня 2021 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі з розрахунку середньоденної заробітної плати.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року по справі 480/12353/21 позов ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13.09.2021 №164 про неуспішне проходження прокурором Конотопської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Сумської обласної прокуратури від 19.10.2021 №408к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської області з 23 жовтня 2021 року.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 47478,40 грн.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Конотопської місцевої прокуратури Сумської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 6897,20 грн.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури задоволено.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року скасовано в частині задоволених позовних вимог.

Прийнято у цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 22 травня 2023 року та від 22 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

03 липня 2023 року ОСОБА_1 втретє звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року в справі №480/12353/21.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції, позивач посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Заявник касаційної скарги вказує, що судом апеляційної інстанції не враховані правові висновки, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17, від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19, у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17, від 14 липня 2022 року у справі № 340/2428/20.

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). 3міст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин i впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їx сукупності не можна визнати як подібність правовідносин.

Обґрунтовуючи подібність правовідносин у наведених позивачем висновків Верховного Суду до справи, що є предмет касаційного розгляду,скаржник наголошує, що з огляду на їх універсальність і правозастосовність до абсолютно всіх категорій адміністративних справ незалежно від предмету спору, підстав позову, змісту позовних вимог і встановлених судом фактичних обставин, є релевантними до справи № 480/12353/21, оскільки в них містяться висновки щодо застосування процесуальних норм права, які мають застосовуватися усіма судами при розгляді будь якої категорії адміністративних справ.

Проте з указаним твердженням Верховний Суд погодитися не може з огляду на наступне.

Так, у справі № 800/341/17 звернення позивача до суду обумовлено прийняттям Верховною Ради України постанови, якою позивача звільнено з посади судді у зв`язку з порушенням присяги судді.

У справі № 9901/21/19 предметом розгляду була бездіяльність Президента України - Голови Ради національної безпеки і оборони України щодо залишення без задоволення заяви позивача, поданої в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Предметом спору у справі № 824/399/17 було стягнення податкового боргу.

У справі № 340/2428/20 спірним було питання щодо правомірності наказу про звільнення позивача з посади прокурора, який прийнято на підставі рішення кадрової комісії «Про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою».

У цій справі спірним є питання правомірності прийняття П`ятнадцятою кадровою комісією рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за наявності протокольного рішення попередньої кадрової комісії.

З огляду на викладене, зважаючи на підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені фактичні обставини, висновки Верховного Суду у справах №800/341/17, № 9901/21/19, № 824/399/17, № 340/2428/20 не підлягають до застосування до спірних правовідносин, оскільки правовідносини не є подібними до справи, що розглядається.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу відкриття касаційного оскарження.

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції, позивач посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 2 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України заявник вказує про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 21 вересня 2021 року у справах №160/6204/20 та №200/5038/20-а; від 24 вересня 2021 року у справі №160/6596/20; від 11 листопада 2021 року у справі №580/1859/20; від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а; від 05 січня 2023 року у справі №380/23308/21.

Суд звертає увагу, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).

Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи.

Скаржник помилково ототожнює поняття необхідності відступлення від висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин. В розумінні пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України це не є підставою для касаційного оскарження.

Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу відкриття касаційного оскарження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не обґрунтовано передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 248, 328, 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року в справі №480/12353/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сумської обласної прокуратури, П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич