Справа № 460/28591/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Справа № 460/28591/22 пров. № А/857/5577/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року (суддя Дорошенко Н.О., м.Рівне, повний текст складено 22 лютого 2023 року), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року Головне управління ДПС у Рівненській області (далі Головне управління) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача до бюджету податковий борг по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 61823,88 грн та перерахувати на відповідний рахунок.

17.02.2023 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог про стягнення податкового боргу 13883,35 грн, однак ухвалою судді від 22 лютого 2023 року вказана заява була повернута заявнику та ним не оскаржувалась.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 10286,88 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, про стягнення з відповідача залишку несплаченої пені в розмірі 3595,35 грн.

В доводах апеляційної скарги вказує, що для стягнення до суду у розрахунку боргу врахована пеня за період з 31.05.2017 по 12.08.2020 на суму 3595,35 грн.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий борг відповідача зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на загальну суму 10286,88 грн, є узгодженим та підлягає сплаті.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не має права давати оцінку вказаним висновкам суду в цій частині.

В частині відмови у задоволені позову, цей суд вказав, що позовна заява Головного управління не містить ні викладу обставин, якими позивач обґрунтовує наявність у відповідача податкового боргу з означеного податку в сумі 3595,35 грн, який згідно з розрахунком податкового боргу виник на підставі залишку несплаченої пені, ні доказів на їх підтвердження.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що станом на 07.09.2022 за ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, на загальну суму 61823,88 грн.

Згідно з розрахунком виникнення податкової заборгованості, наданим суду першої інстанції, при пред`явлені позовної заяви, борг виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення (далі ППР) від 05.03.2021 №0-1701, яким відповідачу визначено грошове зобов`язання за 2020 рік на суму 36542,44 грн; ППР №0-1701 на суму 22166,61 грн; ППР №0-1701 на суму 8340,62 грн; ППР №0-1701 на суму 1948,24 грн; - залишок пені в сумі 3595,35 грн.

З метою погашення податкового боргу Головним управлінням для ОСОБА_1 було сформовано та надіслано податкову вимогу форми «Ф» від 05.05.2020 №1944-17 на суму 122521,30 грн. Вказана податкова вимога вручена відповідачу 14.05.2020, у встановленому законом порядку ним не оскаржувалась.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року у справі №460/3989/21, яке набрало законної сили 04.11.2021 (далі Рішення суду), визнано протиправними та скасовано ППР, зокрема, №№0-1701 (на суму 36542,44 грн); 0-1701 (на суму 22166,61 грн).

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту14.1 статті 14 ПК грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПК штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Системний аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що ПК встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому).

Поряд з тим абзацом одинадцятим пункту 52-2 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Відтак строк давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який складає 1095 календарних днів був зупинений 18.03.2020.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК (у редакції, чинній на час нарахування пені) нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

За змістом підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК у редакції, чинній з 01.01.2017 (яка чинна і на час нарахування пені відповідачу) дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати податкового зобов`язання, визначеного ПК. Строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.

Інше тлумачення вказаної норми позбавляє логічного змісту наведеного у ній в дужках словосполучення «у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження», яке, фактично, і вказує на те, що цей темпоральний проміжок є частиною іншого (більшого) періоду, ніж після узгодження грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням. За змістом норм ПК узгодження грошових зобов`язань відбувається із закінченням процедури адміністративного та/або судового оскарження.

На обґрунтованість такого висновку вказує і системний аналіз пункту 129.2 статті 129 ПК, оскільки предметом регулювання всієї цієї норми є скасування пені, нарахованої за період заниження грошового зобов`язання (його частини), у випадку, коли за наслідками адміністративного або судового оскарження скасовано нараховане грошове зобов`язання (його частина). Є підстави вважати, що якби законодавство не передбачало, що пеня має нараховуватися за весь період заниження податкового зобов`язання, виявленого контролюючим органом та донарахованого податковим повідомленням-рішенням (що і обумовило кваліфікацію такої суми як «грошове зобов`язання»), то і сенсу її скасовувати повністю або в частині у разі скасування самого податкового повідомлення-рішення повністю або в частині не було б.

При цьому слід зазначити, що пеня на підставі пункту 129.1 статті 129 ПК нараховується в обов`язковому порядку в силу вимог ПК, і не обумовлюється прийняттям контролюючим органом жодних додаткових рішень. Однак, момент виникнення обов`язку платника податків з її сплати нерозривно пов`язаний з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання (зокрема його узгодження), розмір якого і є базою для розрахунку пені.

Отже, з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК у разі залишення без змін частини нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2022 року у справі №380/7694/20.

Як видно з інтегрованої картки платника податків пеня за несвоєчасну сплату боргу минулих періодів, який виник на підставі ППР №№0-1701, 0-1701 та Рішення суду нараховувалась позивачем починаючи з 31.05.2017 за весь період заниження такого зобов`язання до 12.08.2020 та становила 3595,35 грн

Разом з тим, Законом України від 17.03.2020 №533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019)» (набрав чинності 18.03.2020 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК доповнено пунктом 52-1.

Згідно з абзацом одинадцятим пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

З огляду на те, що станом на 12.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 16.06.2021 №611) дія карантину не завершена відповідачем необґрунтовано обчислена та застосована пеня у період з 01.03.2020 по 12.08.2020.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із позицією Верховного Суду щодо подібної категорії справ, яка викладена у постановах від 10 серпня 2021 року у справі №520/18407/2020, 28 жовтня 2022 року у справі № 200/5487/21.

Таким чином, пеня що підлягає стягненню з відповідача у якості податкового боргу яка нарахована з 31.05.2017 по 11.08.2020 становить 1661,86 грн.

В розглядуваній апеляційній скарзі Головне управління не спростувало та не навело жодних доводів того, що спірна сума пені нараховувалась відповідачу із застосуванням норми пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК.

А суд першої інстанції, взагалі не дав жодної оцінки доводам скаржника про те, що заявлена суму є пенею за несвоєчасно сплачене грошове зобов`язання, що відповідно підтверджувалося інтегрованою карткою платника податку.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 10286,88 грн і рішення суду у відповідній частині не оскаржувалось, на підставі обставин, що встановлені вище, з відповідача слід стягнути податковий борг у сумі 11948,74 грн (10286,88 грн + 1661,86 грн).

Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини цього рішення суду в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, що є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 11948,74 грн на рахунок UA0017493, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код ЄДРПОУ одержувача 38012494, одержувач: ГУК у Рівн.обл/Березн.міс.тг/18010300.».

В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець