Справа № 240/5650/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року № 240/5650/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Малика С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2022 визначено головуючого суддю - суддю Житомирського окружного адміністративного суду Майстренко Н.М.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 передано справу №240/5650/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Не погодившись із судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 - без змін.

Однак, відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX, якими встановлено, що з дня початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду Київський окружний адміністративний суд невідкладно передає справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, до Київського міського окружного адміністративного суду.

У зв`язку із вказаним вище, матеріали справи №240/5650/22 направлені Житомирським окружним адміністративним судом до Київського окружного адміністративного суду.

06.02.2023 матеріали справи №240/5650/22 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями визначено та передано дану справу для розгляду судді Щавінському В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 прийнято адміністративну справу до провадження судді Щавінського В.Р. та визначено, що розгляд справи буде здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 суд перейшов до розгляду адміністративної справи №240/5650/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, для повного та всебічного розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2023 витребувано від Управління Служби безпеки України в Житомирській області:

- належним чином завірені копії матеріалів перевірки за наслідками проведення 16.04.2021 експертною комісією Управління Служби безпеки України в Житомирській області спеціальної експертизи щодо наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Житомирській окружній прокуратурі;

- належним чином завірені копії матеріалів та інформацію про вжиті заходи реагування відносно ОСОБА_1 , керівника Житомирської окружної прокуратури Башинського О.О., інших осіб, за наслідками проведення перевірки 16.04.2021 експертною комісією Управління Служби безпеки України в Житомирській області спеціальної експертизи щодо наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Житомирській окружній прокуратурі;

- інформацію та належним чином завірені копії документів з приводу того чи відноситься приміщення чи окремі його кабінети (якщо так, то які) у приміщенні Житомирської окружної прокуратури за адресою: м. Житомир вул. М. Бердичівська, 4, до режимно-секретного об`єкту;

- належним чином завірену копію листа Управління Служби безпеки України в Житомирській області за вихідним №57/841 від 13.01.2022 про скасування допуску до державної таємниці ОСОБА_1 (адресат: Коростенська окружна прокуратура);

- інформацію щодо правових підстав проведення перевірки стосовно прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_1.;

- належним чином завірену копію розпорядження Управління Служби безпеки України в Житомирській області про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці (про що зазначено в листі Управління Служби безпеки України в Житомирській області за вих. №57/841 від 13.01.2022);

Також витребувано від Коростенської окружної прокуратури Житомирської області належним чином завірену копію листа Управління Служби безпеки України в Житомирській щодо скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за вихідним №57/841 від 13.01.2022, спрямованого до режимно-секретного органу (РСО) Коростенської окружної прокуратури

Витребувано від Житомирської окружної прокуратури Житомирської області:

- інформацію та належним чином завірені копії документів якими станом на 16.04.2021 було визначено робоче місце ОСОБА_1 та доведено до його відома (адреса, номер кабінету, закріплена за ним комп`ютерна техніки, наказ про закріплення за працівниками вказаної техніки та ознайомлення з ним безпосередньо ОСОБА_1 );

- інформацію та належним чином завірені копії документів з приводу того чи розписувались до виконання ОСОБА_1 в період з 15.03.2021 по 19.04.2021 матеріали чи документи з обмеженим доступом.

На виконання вимог вказаної ухвали, листом від 28.06.2023 №51-84-4765/вих.-23 Житомирською окружною прокуратурою повідомлено, що інформацію та належним чином завірені копії документів з приводу того чи розписувались до виконання ОСОБА_1 в період з 15.03.2021 по 19.04.2021 матеріали чи документи з обмеженим доступом надати не можливо у зв`язку із знищенням облікових форм. Зазначено, що відповідно до наказу керівника Житомирської місцевої прокуратури №19 від 12.03.2018 за ОСОБА_1 службова комп`ютерна техніка не закріплена.

У судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї правової позиції вказує, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Пояснює, що у зв`язку із введенням воєнного стану на всій території України 24.02.2022, усі матеріали щодо надання, скасування та оскарження ОСОБА_1 про скасування допуску до державної таємниці були знищені в установленому порядку, тому надати витребувані документи Управління немає можливості.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з червня 2004 року по даний час ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з органами прокуратури України, а саме прокуратурою Житомирської області, згодом - реформованою Житомирською обласною прокуратурою.

В ході реформування органів прокуратури, на підставі наказу керівника Житомирської обласної прокуратури від 19.04.2021 за №255к, ОСОБА_1 переведено на посаду прокурора Коростенської окружної прокуратури, звільнивши з посади першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури.

У зв`язку з виконанням службових обов`язків, наказом керівника Коростенської окружної прокуратури від 20.09.2021 за №155рсо-59дск, позивачу в черговий раз надано доступ до державної таємниці.

14.02.2022 до відома ОСОБА_1 як прокурора Коростенської окружної прокуратури доведено інформацію викладену в листі Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 13.01.2022, згідно якої йому скасовано допуск до державної таємниці за формою 2.

Вважаючи вказане розпорядження незаконним, а дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - це державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

На Службу безпеки України покладено в межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

До завдань Служби безпеки України також входить попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів проти миру і безпеки людства, тероризму, корупції та організованої злочинної діяльності у сфері управління і економіки та інших протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 24 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці і здійсненні відповідно до Закону України "Про державну таємницю" та інших актів законодавства заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та здійснення контролю за додержанням порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію, зібрану у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, сприяти у порядку, передбаченому законодавством, підприємствам, установам, організаціям та підприємцям у збереженні комерційної таємниці, розголошення якої може завдати шкоди життєво важливим інтересам України.

Згідно з пунктом 4 статті 19 Закону України «Про національну безпеку України» Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: охорону державної таємниці.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну таємницю" №3855-ХІІ від 21.01.1994 ( далі - Закон №3855-ХІІ) доступ до державної таємниці - це надання повноважною посадовою особою дозволу громадянину на ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, або ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, цією посадовою особою відповідно до її службових повноважень. За приписами цієї ж статті під режимом секретності слід розуміти встановлений згідно з вимогами цього Закону та інших виданих відповідно до нього нормативно-правових актів єдиний порядок забезпечення охорони державної таємниці.

Згідно з ч. 6 ст. 5 Закону №3855-ХІІ забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, діяльність яких пов`язана з державною таємницею, покладається на керівників зазначених органів, підприємств, установ і організацій.

В силу вимог частин першої та восьмої статті 21 Закону №3855-ХІІ в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно - секретні органи (далі - РСО), які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.

За приписами норми ч. 5 ст. 26 Закону №3855-ХІІ, скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Пунктами 2 ч. 1 та 3 ч. 2 ст. 23 Закону №3855-ХІІ передбачено, що однією з підстав відмови у наданні допуску до державної таємниці є сприяння громадянином діяльності іноземної держави, іноземної організації чи їх представників, а також окремих іноземців чи осіб без громадянства, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України, або участі громадянина в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена у порядку, встановленому законом, а також невиконання громадянином обов`язків, щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялась раніше.

Порядок надання, переоформлення та скасування громадянам допуску до державної таємниці встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 80 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939 (далі - Порядок №939) передбачено, що скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами СБУ за місцем провадження громадянином діяльності, пов`язаною з державною таємницею, у разі виявлення або виникнення обставин, передбачених ст. 23 Закону України "Про державну таємницю".

Пунктом 81 Порядку №939 передбачено, що у разі виявлення органом СБУ обставин, передбачених статтею 23 Закону України "Про державну таємницю", рішення про скасування громадянину допуску до державної таємниці приймається у формі наказу або розпорядження органу СБУ, про що керівнику підприємства, установи, організації надсилається повідомлення із зазначенням причин і підстав для скасування. Після отримання такого повідомлення підприємство, установа, організація надсилає органу СБУ облікову картку та картку за формою згідно з додатком 8. Про переведення громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, або звільнення підприємство, установа, організація письмово інформує орган СБУ, який скасував громадянину допуск до державної таємниці.

Відповідно до пункту 83 Порядку №939, після видання наказу або розпорядження про скасування громадянину раніше наданою допуску до державної таємниці орган СБУ надсилає підприємству, установі, організації, що звернулися з приводу скасування допуску, відповідне повідомлення разом з обліковою карткою. В обліковій картці робиться запис про скасування громадянину допуску за відповідною формою, який скріплюється печаткою "Для допусків". Картка результатів перевірки громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці із записом про скасування наказом або розпорядженням органу СБУ громадянину допуску до державної таємниці долучається до картотеки органу СБУ.

Відповідно до вимог п.116 Порядку №939, я як, громадянин, якому надано допуск та доступ до державної таємниці, був зобов`язаний: не допускати витоку секретної інформації, яка мені довірена або стала відомою, в зв`язку з виконанням службових обов`язків; користування секретними документами та виробами так, щоб виключити можливість ознайомлення з ними інших осіб, у тому числі допущених до подібних робіт, документів та виробів, якщо на даний час вони не мають прямого стосунку до роботи з ними та невідкладне інформування керівника РСО підприємства, установи, організації про виявлені обставини, що можуть перешкодити збереженню державної таємниці, ін.

Відповідно до пункту 117 Порядку №939, громадяни, яким надано допуск і доступ до державної таємниці, несуть в установленому порядку відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Відповідач стверджує, що у січні 2022 року у ході перевірки було встановлено наявність у постійному користуванні ОСОБА_1 заборонених російських соціальних мереж «Вконтакте» та «Однокласники», створені 15.04.2021 та 16.04.2021.

Зазначає, що встановлені обставини стали підставою для скасування допуску до державної таємниці.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що сторінки в соціальній мережі містять ідентифікуючі ознаки, які можуть належать позивачу ім`я, прізвище, дата народження, фото.

Водночас, позивач спростовує належність саме йому цих сторінок та повідомляє, що їх створення є неправомірними діями інших осіб, які створили фейкові аккаунти від його імені, тоді як його фото, збережене на цих сторінках є у вільному доступі в мережах інтернет.

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчих другого слідчого відділу територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000198 від 02.08.2022 зв фактом втручання в його діяльність. Слідчий посилається, на інформацію надану Управлінням СБУ в Житомирській області, згідно якої документальні матеріали, якими задокументовано та верифіковано ОСОБА_1 як такого, що створив та користується забороненими російськими соціальними мережами, а також такого, що приєднався до соціальних спільнот іноземної держави знищені у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів про створення та користування саме ОСОБА_1 забороненими російськими соціальними мережами «Вконтакте» та «Однокласники».

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на обставини, встановлені перевіркою у Житомирській обласній прокуратурі 16.04.2021, тоді як вказане може підтверджуватися лише матеріалами перевірки експертною комісією Управління Служби безпеки України в Житомирській області спеціальної експертизи щодо наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею у Житомирській окружній прокуратурі.

Суд не враховує і твердження відповідача стосовно перевірки робочих місць секретоносіїв спеціальною експертною комісією в приміщення установи за адресою по вул. Мала Бердичівська, 4 , за результатами якої , як стверджує відповідач, встановлено що приміщенні, в якому не забезпечено належний пропускний режим на робочому місці ОСОБА_1 виявлено власний ноутбук, на якому він міг обробляти інформацію з обмеженим доступом, тоді як відповідачем не надано суду доказів витоку чи використання останнім такої інформації.

Крім цього, на підтвердження зазначеного відповідачем не надано до суду інформацію та документів з приводу того чи відноситься приміщення чи окремі його кабінети (якщо так, то які) у приміщенні Житомирської окружної прокуратури за адресою: м. Житомир вул. М. Бердичівська, 4, до режимно-секретного об`єкту.

Суд також звертає увагу, що Житомирською обласною прокуратурою не надано суду належним чином завірені копії документів якими станом на 16.04.2021 було визначено робоче місце ОСОБА_1 та доведено до його відома (адреса, номер кабінету, закріплена за ним комп`ютерна техніки, наказ про закріплення за працівниками вказаної техніки та ознайомлення з ним безпосередньо ОСОБА_1 ) а також інформацію та належним чином завірені копії документів з приводу того чи розписувались до виконання ОСОБА_1 в період з 15.03.2021 по 19.04.2021 матеріали чи документи з обмеженим доступом.

Відтак, за відсутності вищезазначених документів судом не можливо встановити дійсні обставини, які встановлені в ході перевірки 16.04.2021, як і не можливо встановити, що дії позивача, як стверджує відповідач, могли призвести до витоку секретної інформації.

Слід зазначити, що частинами першою та другою статті 6 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 статті 9 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі Suominen v. Finland №37801/97 від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватись виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд вважає, що в діях позивача були відсутні ознаки невиконання останнім обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, оскільки судом неможливо дослідити достовірність викладених обставин, що були встановлені під час службового розслідування, а відтак і встановити об`єктивність та обґрунтованість такого висновку. При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів, що останнім на підставі будь-яких інших доказів було встановлено порушення позивачем вимог Закону №3855-ХІІ.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі розкритий в частині четвертій статті 9 КАС України, якими встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на позов відповідач жодним чином не вказує, що на час прийняття спірного рішення у його розпорядженні перебували належні докази проведення перевірки, експертизи чи здійснення інших дій з метою підтвердження чи спростування пояснень, наданих позивачем.

Тобто, фактично спірне рішення прийнято відповідачем без будь-яких доказів, на підставі яких суд відповідно до статті 72 КАС України може встановити дійсні обставини справи.

У відзиві на позов відповідач стверджує, що прийняв спірне рішення на підставі аналізу інформації, отриманої під час перевірки та яка в подальшому було знищена у зв`язку із введенням воєнного стану. Проте, незрозумілим залишається у який спосіб зазначена інформація була проаналізована та чому вона (інформація) не підкріплена жодними письмовими та або/електронними доказами.

Суд звертає увагу на те, що процес доказування спрямований на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів їх дослідження і оцінки.

Відповідно до вимог процесуального законодавства, обов`язок доказування покладається на сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Так, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід звернути увагу, що зазначене положення поширюється на доказування лише правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності), а не будь-яких обставин. Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відтак, матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доведено іншою стороною.

Крім цього, введення воєнного стану на всій території України 24.02.2022, знищення матеріалів щодо надання, скасування та оскарження ОСОБА_1 про скасування допуску до державної таємниці, не позбавляє відповідача як суб`єкта владних повноважень обов`язку доводити обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Оскільки зазначені аргументи відповідача не спростовують факту, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем не в межах повноважень, не у порядку та не у спосіб, передбачений законодавством, суд вважає, що такі аргументи не мають вирішального значення для вирішення цього спору.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідачем до суду не надано жодного доказу, які б свідчили про те, що розпорядження Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 13.01.2022 №8д про скасування допуску до державної таємниці за формою 2 ОСОБА_1 відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, що є правовою підставою для його скасування.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 992,40 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74,75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління Служби безпеки України в Житомирській області від 13.01.2022 №8д про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

4. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління служби безпеки України в Житомирській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 26 липня 2023 р.