Справа № 580/5307/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року справа № 580/5307/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Будищенської сільської ради до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Будищенська сільська рада (далі сільська рада, позивач) подала позов до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відділ ДВС, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у ВП № 71949013 від 06.06.2023, винесену Черкаським відділом державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконанні відповідача перебуває виконавче провадження з виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/1819/22. Вказав, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану від 24.03.2022 № 2145-ІХ, який набрав чинності 07.04.2022, внесено зміни до Перехідних положень Земельного Кодексу України, доповнено пунктами 27 і 28, зокрема передбачено, що під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Тому, зазначає позивач, протягом 2022 року та станом на час звернення до суду із цим позовом наявна пряма законодавча заборона на безоплатну передачу в приватну власність земельних ділянок комунальної власності. Таким чином, виконання вказаного вище рішення суду із 07.04.2022 було б порушенням чинного законодавства України, оскільки вказаний Закон № 2145-ІХ не передбачає виключення вказаної заборони на територіях, на яких не ведуться бойові дії, не надає дозволу на вказану передачу при наявності рішень судів, які набрали законної сили. З урахуванням зазначеного представник позивача вважає спірну постанову протиправною та просить скасувати.

Ухвалою від 17.07.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 24.07.2023. 24.07.2023 суд оголосив перерву у підготовчому провадженні до 26.07.2023.

24.07.2023 представник відповідача подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що відповідно до п. 3, 4 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору за примусове виконання рішення немайнового характеру. Представник відповідача звернув звагу суду, що позивачем не вказано яку саме норму Закону порушив державний виконавець під нас винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, а доводи щодо його безпідставного стягнення вважає хибними, оскільки перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується, зазначений в ст. 27 Закону України Про виконавче провадження.

25.07.2023 представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що ухвалою від 05.01.2023 у справі № 580/1819/22 суд відстрочив виконання рішення суду у цій справі, у зв`язку із чим представник позивача вважає, що виконавчий документ повинен був повернутий стягувачу у порядку визначеному Законом України Про виконавче провадження, а саме виконавче провадження не підлягало відкриттю, відтак і стягнення виконавчого збору, як зазначає представник позивача, відбулось із порушенням Закону України Про виконавче провадження оскільки на час її прийняття ще була чинною відстрочка рішення суду.

26.07.2023 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, до суду не прибули, у зв`язку із чим 26.07.2023 суд вирішив розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів у відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що рішенням від 13.06.2022 у справі № 580/1819/22 Черкаський окружний адміністративний суд зобов`язав Будищенську сільську раду у встановленому законом порядку на черговій сесії сільської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2021 та прийняти рішення про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер :04:002:0656) площею 0,1200 га для індивідуального садівництва за адресою: с. Свидівок Черкаського району Черкаської та надання її у власність.

Вказане рішення суду за наслідками апеляційного оскарження набрало законної сили 08.12.2022.

Ухвалою від 05.01.2023 Черкаський окружний адміністративний суд відстрочив виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 у справі № 580/1819/22 до припинення воєнного стану в Україні, або до внесення відповідних змін у законодавство, що регулює дані правовідносини, але не довше ніж до 12.06.2023 включно.

У зв`язку із набранням законної сили рішенням від 13.06.2022 у справі № 580/1819/22, Черкаський окружний адміністративний суд 10.01.2023 видав виконавчий лист у вищевказаній частині рішення суду.

У зв`язку із зверненням стягувача із заявою від 01.06.2023 про відкриття виконавчого провадження, заступник начальника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.06.2023 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 71949013) із виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду № 580/1819/22 від 10.01.2023 про зобов`язання Будищенську сільську раду у встановленому законом порядку на черговій сесії сільської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2021 та прийняти рішення про затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер :04:002:0656) площею 0,1200 га для індивідуального садівництва за адресою: с. Свидівок Черкаського району Черкаської та надання її у власність.

Також 06.06.2023 заступник начальника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП № 71949013 прийняв постанову про стягнення із Будищенської сільської ради виконавчого збору у розмірі 26800 грн.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Спірні відносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналіз вказаних приписів Закону № 1404-VIII вказує на обов`язок державного виконавця у разі надходження до нього заяви стягувача та виконавчого документа винести не пізніше наступного робочого дня постанову про відкриття виконавчого провадження. При цьому, ст. 27 Закону № 1404-VIII встановлює законодавчий обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийняти постанову про стягнення із боржника виконавчого збору за примусове виконання рішення.

Як вище встановив суд, у зв`язку із зверненням стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження, заступник начальника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 06.06.2023 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження із виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду № 580/1819/22 від 10.01.2023 та постанову про стягнення із Будищенської сільської ради виконавчого збору у розмірі 26800 грн.

Встановлені обставини вказують, що державний виконавець під час прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору діяв у відповідності до вимог ст. ст. 26, 27 Закону України Про виконавче провадження, оскільки у спірних правовідносинах наявні всі необхідні умови для відкриття виконавчого провадження та, як наслідок, для стягнення виконавчого збору, такі як: звернення стягувача із заявою та виконавчим документом за рішенням суду, що набрало законної сили.

Доводи позивача про неможливість виконання рішення суду в справі № 580/1819/22 у зв`язку із прямою законодавчою забороною, суд вважає необґрунтованими в контексті правомірності постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки, як зазначалось вище, у зв`язку із зверненням стягувача із заявою та виконавчим документом за рішенням суду, що набрало законної сили у виконавця виникає встановлений Законом обов`язок відрити виконавче провадження та стягнути виконавчий збір.

Крім того представник позивача зазначає, що стягнення виконавчого збору відбулось із порушенням Закону України Про виконавче провадження, оскільки на час її прийняття чинною була відстрочка рішення суду згідно ухвали від 05.01.2023 у справі № 580/1819/22, відтак, на думку представника позивача, виконавчий документ повинен був повернутий без прийняття до виконання.

Надавши оцінку вказаним посиланням суд зазначає, що відстрочка виконання рішення суду має наслідком переривання трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону № 1404-VIII, натомість не є обставиною, що зумовлює повернення виконавчого документа без прийняття до виконання. Суд зазначає, що ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII містить вичерпний перелік підстав повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, до яких не відноситься обставина відстрочення виконання рішення суду.

З урахуванням зазначеного, вказані доводи представника позивача, що виконавчий документ не має виконуватись суд вважає необґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що обставина відстрочення виконання рішення, яке вже перебуває на виконанні у державного виконавця передбачена ст. 34 Закону № 1404-VIII, відповідно до п. 6 ч. 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Таким чином, обставина відстрочення виконання рішення суду, про яку зазначає позивач, є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а не для повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Суд встановив, що постановою від 08.06.2023 у ВП № 71949013 виконавець зупинив вчинення виконавчих дій згідно ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 у справі № 580/1819/22.

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що постанова від 06.06.2023 про стягнення виконавчого збору у ВП № 71949013 прийнята відповідно до положень чинного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Будищенська сільська рада (19620, Черкаська область, Черкаський район, с. Будище, вул. 30-річчя Перемоги, 42, РНОКПП 26323723);

2) відповідач Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27.07.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК