Справа № 299/6265/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 299/6265/22 пров. № А/857/4025/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року у справі №299/6265/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Інспектора СРПП відділення поліції №1 Берегівського РУП ГУНП в Закарпатській області Бігуна В.Ю. про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Кашуба А. В.,

час ухвалення рішення 15.02.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Виноградів,

дата складання повного тексту рішення 17.02.2023 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Інспектора СРПП відділення поліції №1 Берегівського РУП ГУНП в Закарпатській області Бігуна В.Ю., в якому просив скасувати постанову серії БАВ №309212, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126 КУпАП.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідач не підтвердив законність дій працівників поліції при винесення оскаржуваної постанови, не навів і не долучив доказів на підтвердження вчинення ним адміністративних правопорушень. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративних стягнень винесена з порушенням норм чинного законодавства, а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, оскільки відповідно до ч.2 ст.268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду, а згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії БАВ №309212 від 16 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ч.4 ст.126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 16 жовтня 2022 року о 19:10 год. у м. Виноградів по вул.Копанській керував транспортним засобом, при цьому, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та був позбавлений права керування транспортним засобами, чим порушив п.2.1а,б ПДР України, а також під час руху не користувався ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.5 ст.121, ч.1, ч.4 ст.126 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст.121, ч.1, ч.4 ст.126 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови серії БАВ №309212 від 16 жовтня 2022 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 24000 грн відсутні.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.5 ст.14 Закону України Про дорожній рух передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, -тягне за собою накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, п.2.1 ПДР України передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.4.а Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України "Про дорожній рух".

З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що на водія покладено обов`язок мати при собі, та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виключний перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ст.35 Закону України Про Національну поліцію.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 16 жовтня 2022 року о 19:10 год. у м. Виноградів по вул.Копанській керував транспортним засобом, при цьому, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та був позбавлений права керування транспортним засобами, чим порушив п.2.1 а,б ПДР України, а також під час руху не користувався ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.5 ст.121, ч.1, ч.4 ст.126 КУпАП.

При цьому матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами, і цей факт підтверджується копією постанови Виноградівського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року №299/2235/22, яка набрала законної сили, тому доводи апелянта про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів не погоджується з покликаннями позивача на відсутність у працівників поліції підстав для його зупинки та вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність причин зупинки, оскільки отримання повідомлення про вчинення правопорушення та про порушення ПДР України є достатньою підставою для зупинення транспортного засобу інспектором поліції.

Вказані обставини підтверджуються рапортом інспектора поліції та поясненнями свідка ОСОБА_2 наданими у судовому засіданні, які містяться у матеріалах справи (а.с.28, 52).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАВ №309212 від 16 жовтня 2022 року в цій частині прийнята правомірно, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Доводи апелянта колегія суддів в цій частині відхиляє, оскільки такі не спростовують висновків суду першої інстанції з наведених вище мотивів.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, а також не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тобто вчинив, адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Ст.251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч.2 ст.77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене вище, доводи апелянта про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП є підставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 такого адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, а тому постанова серії БАВ №309212 від 16 жовтня 2022 року в частині поставлення у вину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.229, 242, 243, 246, 250, 268, 272, 286, 315, 316, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 лютого 2023 року у справі №299/6265/22 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Постанову серії БАВ №309212 від 16 жовтня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення ч.5 ст.121 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП та за ч.1 ст.126 КУпАП.

У решті постанову серії БАВ №309212 від 16 жовтня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву в цій частині без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 26 липня 2023 року.