Справа № 214/2671/22
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2671/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/2671/22 за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Майнард Наталія Олександрівна, до інспектора ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шевченка Сергія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи, -

Представники: від позивача адвокат Майнард Н.О.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , діючи особисто та через представника адвоката Майнард Н.О., звернувся до суду з адміністративним позовом шляхом направлення засобами поштового зв`язку 24 травня 2022 року, у подальшому уточнивши зміст та коло учасників справи, просив суд скасувати постанову серії БАА №482669 від 14 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, винесену інспектором ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шевченком С.В.; закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 14 травня 2022 року інспектором Полку ПП Шевченком С.В. у відношенні ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову серії БАА №482669 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП. За змістом постанови, ОСОБА_1 , керуючи автобусом Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Дніпровське шосе, 1-а, при здійсненні перевезення (евакуації) громадян, на думку інспектора, мав технічну несправність, а саме демонтоване 1 пасажирське сидіння в салоні автобусу (за техпаспортом їх 22, при перевірці 21), чим порушив п.31.3 «а» ПДР України. На переконання ОСОБА_1 , постанова інспектора є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодних порушень ПДР України він не допускав, транспортний засіб марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , знаходився та знаходиться в технічно справному, робочому стані, а відсутність зламаного і знятого в салоні пасажирського сидіння не створює небезпеки для руху, а відтак він мав право доїхати до пункту призначення (м. Кропивницький) для здійснення ремонту. Крім того, інспектором було допущено ряд процесуальних порушень: справу розглянуто не за місцезнаходженням органу, який уповноважений на те, а не на місці зупинки та без складання протоколу; розгляд справи проведено без урахування пояснень ОСОБА_1 та з перевищенням владних повноважень інспектор не мав кваліфікованих навичок аби зробити висновок про несправність транспортного засобу та відповідного технічного дослідження; не роз`яснено ОСОБА_1 його процесуальних прав. При винесенні оскаржуваної постанови інспектор не врахував ні майновий стан позивача, ні наявність на транспортний засіб марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , протоколу перевірки технічного стану зі строком дії до 06 червня 2022 року, ні відсутність небезпеки для будь-кого з пасажирів відсутністю демонтованого сидіння. Окремо зауважив, що зняття зламаного пасажирського сидіння в салоні транспортного засобу не можна віднести до жодного з порушень, визначених п.31.3 ПДР України, які б визначали наявність в його діях як складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.

Ухвалою суду від 20 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ст.47 КАС України відповідач інспектор ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевченко С.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 14 травня 2022 року під час здійснення патрулювання ним було виявлено транспортний засіб марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , який рухався з технічною несправністю, а саме був переобладнаний (відсутнє пасажирське сидіння). Після того, як було виявлено технічну несправність на вказаному транспортному засобі, він підійшов до ОСОБА_1 , відрекомендувався відповідно до п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомив причину звернення та попрохав водія пред`явити водійське посвідчення та документи на транспортний засіб. Попередньо роз`яснивши ОСОБА_1 його процесуальні права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, він перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу місці скоєння правопорушення, що не суперечить ч.6 ст.276 КУпАП. На запитання чому водій керував транспортним засобом з технічною несправністю, ОСОБА_1 відповів, що нічого не порушує, однак відповідач зауважив, що відповідно до п.31.1 ПДР України, п.п.6.8.5, 5.2 ДСТУ 3649-2010 експлуатація транспортного засобу з даною технічною несправністю заборонена. Будь-яких обмежень процесуальних прав водія з його боку не було, ніяких клопотань ОСОБА_1 не заявляв. За результатами розгляду справи інспектор дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим виніс постанову серії БАА №482669 та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. На переконання інспектора, оскаржувану позивачем постанову ним винесено об`єктивно, законно, з наданням правової оцінки всім обставинам і наявним доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП, а всі його доводи з приводу незгоди не доведені жодними доказами та фактично спрямовані на уникнення відповідальності.

Відповідь на відзив позивач та його представник не подавали, заяв про надання додаткового строку для цього не заявляли.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін та інших учасників справи з урахуванням їх позиції по справі, оскільки жоден з них не заявив про свою участь в судовому засіданні.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Судом встановлено, що 14 травня 2022 року о 13.50 год. інспектором ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шевченком С.В. було винесено постанову серії БАА №482669 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП у зв`язку з порушенням п.31.3 «а» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. в дохід держави.

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 14 травня 2022 року о 13.30 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Дніпровське шосе, 1-а, в м. Кривому Розі, на міжміському маршруті руху м. Кривий Ріг м. Кропивницький, надаючи послуги з перевезення пасажирів, що був переобладнаний з порушенням вимог, стандартів, а саме було демонтоване 1 пасажирське сидіння, в результаті чого загальна кількість місць для сидіння складала 21 замість дозволених 22. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.31.3 «а» ПДР України.

Зі змісту позову слідує, що ОСОБА_1 визнав факт демонтажу в салоні автобуса марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , яким він керував, 1 пасажирського сидіння в результаті його непридатності для використання (було зламане під час здійснення рейсу). Задля забезпечення безпеки пасажирів він дійсно його зняв. При цьому, вважаючи, що демонтаж 1 пасажирського сидіння не є технічною несправністю в розумінні п.31.3 ПДР України, яка забороняє подальший рух транспортного засобу, в той час як відремонтувати сидіння він мав намір по поверненню до пункту призначення м. Кропивницький, він продовжував рух по маршруту. Відтак позивач вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно.

Так, доводи ОСОБА_1 про допущення інспектором порушень в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, замість розгляду за місцезнаходженням органу, уповноваженого розглядати такі справи, суд вважає їх безпідставними, виходячи з такого.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ст.121 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці вчинення інкримінованого порушення за місцем зупинки транспортного засобу на вул. Дніпровське шосе, 1-а в м. Кривому Розі інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові. Зважаючи на це суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року за №1376.

Разом з тим, положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.121 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника. Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі за текстом Інструкція №1395) визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП за місцем його вчинення на місці зупинки транспортного засобу, оскільки інспектор, діючи як суб`єкт владних повноважень, вправі розглядати справи за місцем вчинення виявленого ним порушення.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення суб`єктом владних повноважень, суд зобов`язаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, диспозицією ч.2 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені ч.1 ст.121 КУпАП, або технічний стан та обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Як слідує з п.31.3 «а» ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, в позовній заяві позивач визнав факт того, що дійсно було демонтовано 1 пасажирське сидіння в салоні автобуса, яким він керував. В обґрунтування протиправності дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності позивач посилався на відсутність заборони експлуатації автомобіля з демонтованим сидінням та на те, що здійснений тимчасовий демонтаж сидіння, яке було зламане в період часу виїзду за міжміським маршрутом, в автомобілі не є переобладнанням в розумінні ст.32 Закону України «Про дорожній рух». На підтвердження цьому також долучив фотокопію письмових пояснень від 14 травня 2022 року. Крім того долучив копію протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 06 грудня 2021 року на підтвердження того, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , був технічно справним.

Однак, вказані доводи позивача судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки чинним законодавством встановлені вимоги щодо безпечності технічного стану транспортного засобу, якими заборонено експлуатацію транспортного засобу, зокрема у стані, в якому перебував автомобіль позивача безпосередньо в момент виявлення правопорушення. Так, позивач керував автомобілем марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 віднесено до типу автобус-D загальний автобус, масою без навантаження 2000 кг., кількістю місць для сидіння 22. У свідоцтві також є примітка щодо переобладнання двигуна транспортного засобу. Відомості по інші переобладнання у свідоцтві відсутні. Аналогічні переобладнання зафіксовані в протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу В НОМЕР_3 від 06 грудня 2021 року.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року № 1166 «Про Єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» встановлено, що конструкція та технічний стан колісних транспортних засобів повинні відповідати Єдиним вимогам до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються (далі Єдині загальні вимоги). Вимоги до конструкції та технічного стану колісного засобу встановлюються в маркуванні колісного засобу, його складників та в інших документах з експлуатації та ремонту колісного засобу, затверджених його виробником, нормативних документах тощо. Конструкція колісного засобу повинна відповідати ідентифікаційним даним, визначеним на дату його реєстрації (з урахуванням змін), згідно з вищезазначеними документами (п. 3 вищевказаних Вимог).

Згідно із класифікацією колісних транспортних засобів, визначеною в додатку до Єдиних загальних вимог транспортний засіб марки Mercedes-Benz 413, р/н НОМЕР_1 , яким керував позивач, відноситься до категорії «М2» - колісний транспортний засіб, що призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння, крім місця водія, перевищує вісім.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт», при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах робиться відмітка щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий). Статтею 20 цього Закону встановлені вимоги до транспортних засобів: конструкція та технічний стан транспортних засобів, а також їх частини мають відповідати вимогам, порядок визначення яких установлює Кабінет Міністрів України, та забезпечувати безпеку людей, які користуються транспортними засобами чи беруть участь у дорожньому русі.

Відповідно до затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26 листопада 2012 року №710 «Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки» колісний транспортний засіб має бути укомплектований усіма пасажирськими сидіннями, що передбачені виробником, розміщення, стан конструкції, закріплення сидінь мають відповідати документації виробника.

Відповідачем були виявлені вищезазначені порушення вимог, які висуваються до технічного стану автомобіля, яким керував позивач, а саме невідповідність фактичної кількості місць для сидіння кількості, вказаній в реєстраційних документах, у зв`язку з чим було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення та відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП.

Відповідно до норми п.31.1. ПДР України, яка є загальною нормою цієї глави щодо вимог до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, які стосуються безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища, а також правилам технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншій нормативно-технічній документації.

У ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» наведено визначення «переобладнання» транспортних засобів, а саме такою є зміна типу або марки (моделі), призначення або параметрів конструкції транспортних засобів, які знаходяться в експлуатації. Цією статтею Закону встановлено, що переобладнання транспортних засобів шляхом встановлення кабіни, кузову або їх деталей, спеціального обладнання, і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормам і стандартам України.

Таким чином, позивач на момент зупинення його відповідачем, керував автомобілем, який було переобладнано, що не відповідало, зокрема реєстраційним даним про кількість сидячих місць з місцем водія, зазначеним в свідоцтві про реєстрацію даного автомобіля. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не надав суду доказів, які б свідчили про тимчасовий характер демонтажу одного пасажирського сидіння на момент встановлення вищезазначеного порушення відповідачем.

При цьому не можуть бути взяті до уваги доводи позивача з посиланням на ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» про те, що демонтаж сидіння не є переобладнанням. Вказані дії визначають не поняття «переобладнання», оскільки припис цієї статті встановлює лише обов`язок при переобладнані автомобіля шляхом вчинення цих дій дотримуватися вимог правил, нормативів і стандартів України, а тому вони не можуть розглядатися як вичерпні, в результаті яких відбувається переобладнання. Тому, оскільки встановлений у ч. 1 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» перелік дій, в результаті яких може мати місце переобладнання, не є вичерпним, переобладнанням є будь-які дії, якщо в результаті їх вчинення відбувається зміна типу або марки (моделі), призначення або параметрів конструкції транспортних засобів, які знаходяться в експлуатації, як шляхом встановлення додаткового нового обладнання та заміни існуючого іншим, так і шляхом демонтування, встановленого на автомобіль обладнання.

Поміж іншим, саме по собі переобладнання транспортного засобу, призначеного для перевезення пасажирів, шляхом демонтажу пасажирського місця для сидіння, крім того, що призводить до зміни маси автомобіля, є зміною його категорії (типу), яка підлягає відображенню у його реєстраційних документах.

Водночас п. 31.4. Правил дорожнього руху, який містить загальний припис, заборонено згідно чинного законодавства експлуатацію транспортних засобів при наявності технічних несправностей та невідповідностей, зокрема, що не відповідають вимогам Національного стандарту ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану».

За таких обставин, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення. Інші доводи позивача суд залишає поза увагою з огляду на відсутність їх значущості для справи та недоведеності доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Згідно зі ст.246 ч. 5 п. 2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача, а тому підстави для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп. шляхом їх стягнення з відповідача відсутні.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Майнард Наталія Олександрівна, до інспектора ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шевченка Сергія Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття справи залишити без задоволення.

Постанову серії БАА №482669 від 14 травня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП, винесену інспектором ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шевченком Сергієм Володимировичем, залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інспектор ВБДР Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шевченко Сергій Володимирович, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено та підписано 27 липня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко