Справа № 580/3831/23
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 липня 2023 року справа № 580/3831/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенко В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років з урахуванням щомісячної додаткової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Ухвалою судді від 25.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якій вказує, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Представник позивача подала до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, яке мотивоване тим, що спірні виплати є складовою заробітної плати, а тому на них не розповсюджуються строк позовної давності.

Також представник позивача наголосила, що повернення позовної заяви з підстав пропуску строку звернення до суду може позбавити позивача гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції права доступу до суду.

За твердженням представника позивача, відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» дію карантину через СОVID-19 продовжено до 30 квітня 2023 року.

Враховуючи зміни в законодавстві, той факт що позивач є не обізнаний у змінах в законодавстві стосовно строків звернення до суду та з метою забезпечення права позивача на доступ до правосуддя щодо захисту права на оплату праці в умовах воєнного стану, представник позивача вважає, що строк звернення до суду позивачу повинен бути поновлений.

Розглянувши заяву позивача та додані до позовної заяви документи, суддя вважає, що вказані представником позивача причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, тому подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст. 160, 161 КАС України та повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, виходячи з наступного.

24.01.2022 позивач звернувся до суду з позовом з аналогічним предметом та підставами.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Рідзеля О.А. від 15.02.2023 у справі № 580/591/22 відмовлено повністю в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення в суд поважними та його поновлення. Позовну заяву повернуто у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду і суд вважав необґрунтованими твердження позивача, що спірні виплати є складовою заробітної плати, а тому на них не розповсюджуються строк позовної давності.

20.09.2022 позивач повторно звернувся до суду з позовом з аналогічним предметом та підставами.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Паламаря П.Г. від 06.10.2022 позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду і суд вважав необґрунтованими твердження позивача, що спірні виплати є складовою заробітної плати. Щодо посилання на введений в Україні воєнний стан, то суд відхилив наведені твердження виходячи з того, що останній введено 24.02.2022, а позивач мав звернутися до суду якнайменш до 18.12.2021.

18.05.2023 позивач повторно звернувся до суду з позовом з аналогічним предметом та підставами.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенка В.В. від 25.05.2023 відкрито провадження у справі.

Вирішуючи питання про поважність наведених у заяві від 18.05.2023 причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Отже, у даній категорії справ законодавець визначив строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Оскільки спірні відносини (розрахунок при звільненні) пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

Суд врахував, що розрахунок з позивачем при звільненні доручено провести наказом відповідача від 05.04.2016 №40, а позов з аналогічним предметом та підставами поданий до суду 18.05.2023, тобто більш ніж через сім років з дати звільнення зі служби.

суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, які обов`язкові для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

У пунктах 30-33 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України Про оплату праці, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. На підставі статті 2 Закону України Про оплату праці структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі Інструкція №114/8713).

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції №114/8713. Згідно з пунктом 3.8 Розділу 3 цієї Інструкції до них відносяться суми вихідної допомоги.

Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства Верховний Суд дійшов висновку, що вихідна допомога при звільненні з військової служби за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України Про оплату праці.

Враховуючи наведене, на спірні правовідносини не поширюється положення ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України щодо безстрокового звернення за судовим захистом, тому доводи представника позивача в цій частині повторно відхиляються судом, як необґрунтовані.

Отже, позов подано з пропуском встановленого ч.5 ст.122 КАС України місячного строку звернення.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

В силу положень ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «міг дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого.

В контексті наведеного, суд звертає увагу, що позивач не заперечує ту обставину, що він знав про своє звільнення, ознайомлений з наказом про звільнення №40 від 05.04.2016, в якому зазначений розмір вихідної допомоги при звільненні.

Отже, кінцевий строк звернення позивача до суду з позовом становить 05.05.2016, тому твердження представника позивача про введення на території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), не заслуговують на увагу, оскільки такі мали місце через чотири роки з дати звільнення позивача. Представник позивача жодним чином не обґрунтувала наявність об`єктивних причин, які перешкоджали звернутись за судовим захистом у період з 05.05.2016 до березня 2020 року.

Окрім цього, суд звертає увагу, що вперше за судовим захистом позивач звернувся 24.01.2022 з аналогічним предметом та підставами, тоді як позов у даній справі подано 18.05.2023 більш ніж через рік з дати первинного звернення, і представник позивача не навела аргументів щодо пропуску у вказаний період місячного строку звернення до суду та не надала жодних доказів на підтвердження обставин пропуску строку.

За наведених фактичних обставин та правового регулювання вказані у заяві представника позивача від 18.05.2023 причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, як наслідок позовна заява повинна бути залишена без руху для надання позивачу права вказати інші поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В силу п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Керуючись ст.ст. 160, 169, 240 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вищенаведених недоліків позовної заяви.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО