Справа № 607/12876/23
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 Справа №607/12876/23

Провадження №2-а/607/271/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7291983 від 06.07.2023, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 06.07.2023 в м. Тернопіль поліцейським сержантом поліції Медюх А.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7291983 від 06.07.2023, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 06.07.2023 о 20 год. 59 хв. по вул. Листопадова, 1 у м. Тернопіль, він керуючи автомобілем «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги підпункту (в) пункту 8.1 ПДР України. Він не погоджується з даною постановою, оскільки правопорушення не вчиняв.

Так, поліцейський, притягнувши його до адміністративної відповідальності, не пред`явив, не ознайомив його із належними та допустимими доказами правопорушення. Згідно наданого на його запит відеозапису із нагрудної камери поліцейського, 06.07.2023 по вул. Листопадова, 1 зафіксовано те, що автомобіль «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в статичному положенні. На відеозаписі зафіксовано лише його спілкування з поліцейським. Під час спілкування він неодноразово пояснював та наголошував поліцейському на те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки не керував вказаним транспортним засобом та не залишав його у вказаному місці, а лише прийшов перевезти автомобіль в інше місце, а тому не міг порушити вимоги знаку 3.34 ПДР. На вказаному відеозаписі не зафіксовано факту керування ним транспортним засобом та здійснення зупинки в межах дії знаку 3.34 ПДР, про що він неодноразово наголошував поліцейському під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, позивач вказує, що працівники поліції могли діяти стосовно нього упереджено, оскільки працівники поліції зазначали про те, що він намагається уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

19.07.2023 судом зареєстровано клопотання позивача ОСОБА_1 про виправлення описок у позовній заяві. У вказаному клопотанні позивач просив суд вважати помилковим зазначене у прохальній частині позову : «про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення» та вважати правильним «про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення», а також в частині зазначення особи яка підписала позов просив вважати ОСОБА_3 , замість ОСОБА_4

21.07.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. подала відзив на позов, з якого вбачається, що згідно оскаржуваної постанови, позивач 06.07.2023 року о 20 год. 59 хв. по вул. Листопадова, 1 у м. Тернополі, керуючи автомобілем марки «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п. 8.4 (в) ПДР України, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Згідно чинних ПДР України дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» встановлює заборону зупинки та стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів. Даний дорожній знак встановлюється на тому боці дороги, на якому вводиться заборона. Дія цього знака не поширюється на транспортні засоби з розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю» у випадку наявності таблички 7.1/ «Крім осіб з інвалідністю». Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих на те суду причин, хоча про день час та місце розгляду справи був повідомлений, заяв про відкладення суду не подавав.

Враховуючи визначені ст. 286 КАС України строки розгляду даної категорії справ, неявка позивача у судове засідання, не є перешкодою розгляду справи по суті.

Представник відповідача Кондрат Л.Р. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

06.07.2023 поліцейським 1 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Медюх А.Р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7291983 від 06.07.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 06.07.2023 о 20 год. 59 хв. в м. Тернопіль по вул. Листопадова, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», та здійснив зупинку в зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України.

Судом також досліджено відеозаписи з нагрудної камери працівника патрульної поліції, які долучені позивачем до позову, на яких зафіксовано, що 06.07.2023 о 20 год. 59 хв. по вул. Листопадова у м. Тернополі працівник поліції підійшов до автомобіля «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», за кермом якого перебував позивач ОСОБА_1 . Зазначений автомобіль був заведений. Підійшовши до водійських дверей, працівник поліції представився, повідомив позивачу про здійснення відеофіксації та про причину здійснення перевірки документів, а саме зупинку в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Позивач, в свою чергу, почав стверджувати про те, що автомобілем він не керував, не здійснював його зупинку в межах дії дорожнього знаку 3.34, а прийшов лише забрати його. На запитання працівника поліції про те, хто здійснив зупинку автомобіля у вказаному місці, позивач ствердної відповіді не надав, зазначивши лише про те, що автомобілю припаркував його власник. Після цього, працівником поліції було роз`яснено позивачу його права та складено стосовно останнього оскаржувану постанову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями диспозиції ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність у тому числі за порушення вимог дорожніх знаків.

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР України забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до групи заборонних знаків.

Відповідно до вимог п. 8.4 (в) ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що автомобіль «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 знаходиться в статичному положенні та він не міг порушити вимоги знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки не здійснював зупинку транспортного засобу в межах дії дорожнього знаку.

Так, на підставі дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, судом встановлено, що працівник поліції підійшов до заведеного автомобіля «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач. Відтак, ОСОБА_1 взявши на себе функцію водія, перебував у транспортному засобі та залишався на місці зупинки, яка знаходилася в межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», аж до моменту коли працівник поліції підійшов до вказаного автомобіля. При цьому ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, щодо перепаркування транспортного засобу відповідно до ПДР України.

Оцінивши фактичні обставини справи, суд вважає, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в повній мірі підтверджено матеріалами справи.

Так, судом встановлено, що 06.07.2023 о 20 год. 59 хв. в м. Тернопіль по вул. Листопадова, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «BMW X7», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», та здійснив зупинку в зоні дії вказаного знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем порушено вимоги п. 8.4 (в) ПДР України, зокрема останній не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а саме здійснив зупинку транспортного засобу в межі дії зазначеного дорожнього знаку.

Суд вважає безпідставними та необгрунтованими доводи позивача про те, що працівники поліції діяли стосовно нього упереджено, оскільки в судовому засіданні не встановлено будь-яких порушень з боку працівників поліції при винесені оскаржуваної постанови, які могли б свідчити про упередженість дій останніх стосовно позивача.

Крім того, у випадку наявності сумнівів в законності дій працівників поліції, позивач ОСОБА_1 вправі звернутися до органів Національної поліції з метою перевірки законності дій поліцейських.

Таким чином, позивачем не спростовано обставин викладених в оскаржуваній постанові та не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти викладені в оскаржуваній постанові.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7291983 від 06.07.2023 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У випадку відмови у задоволенні позову, витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільські області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7291983 від 06.07.2023, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддяН. Р. Кунець