Справа № 182/8959/21
Суддя: Кобеляцька-Шаховал І. О.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/8959/21
Провадження № 2-а/0182/36/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.07.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ханіна Богдана Романовича, Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ханіна Б.Р., відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції, третя особа Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимоги позивач посилається на те, що 17 листопада 2021 року відносно нього була прийнята постанова, серії ЕАП № 5038472, про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП України. У вищевказаній постанові зазначено, що 17 листопада 2021 року, о 04:28:42, в м.Генічеськ по вул.Центральна, 200 позивач керував транспортним засобом на зустрічній смузі напрямку руху та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР України. Він із зазначеною постановою не погоджується категорично, оскільки постанова після її складення йому вручена не була, що вже свідчить про порушення ст.268, 285 КУпАП. Окрім цього, факт непристебнутого ременя безпеки категорично заперечує, оскільки невідомо, яким чином можливо було в темну пору доби дане порушення розгледіти, тим більше. що докази відповідачем надані не були. Факт того, що він виїжджав на зустрічну смугу, не заперечує, так як з причини неналежної дороги та вибоїн на дорозі, він змушений був запобігти пошкодженню транспортного засобу, проте, даний об`їзд не має ніякого значення та відношення до диспозиції ч.5 ст.121 КУпАП. Тому, з вищевикладених підстав, змушений звернутись до суду та просить постанову серії ЕАП № 5038472 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 січня 2022 року головуючою - суддею було обрано ОСОБА_2 (а.с.10). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.38-39). Згідно рішення Вищої Ради правосуддя № 860/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 було звільнено з посади (а.с.59). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2023 року головуючою - суддею було обрано ОСОБА_3 (а.с.60). Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року суддею дану справу було прийнято до розгляду (а.с.61).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, однак, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.71).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористався, при цьому, 15 лютого 2023 року на адресу суду від начальника ВПП в АР Крим та м.Севастополі ДПП підполковника поліції Лехновської Галини надійшов лист, згідно якого остання надала до суду належним чином завірену постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Проте, будь-які інші докази по справі, а саме безпосередній факти порушення, нею надано не було (а.с.52).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - Департамент патрульної поліції, про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання його представник не з`явився. При цьому, 06 липня 2023 року від представника на адресу суду надійшов лист, згідно якого зазначено, що у зв`язку з військовою російською агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони в Україні, введено воєнний стан. З перших днів військової агресії Херсонська міська територіальна громада знаходилась на окупованій території, а відділ патрульної поліції безпосередньо дислокувався в м.Херсон. Після деокупації було виявлено, що будівля поліції була розграбована, а документація відсутня.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом встановлено, що 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 була прийнята постанова, серії ЕАП № 5038472, про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП України. Як вбачається з копії вищевказаної постанови, 17 листопада 2021 року, о 04:28:42, в м.Генічеськ по вул.Центральна, 200 позивач керував транспортним засобом на зустрічній смузі в напрямку руху та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР України, за що наступає адміністративна відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.26).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, окрім постанови, будь-які інші докази, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано. А сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Ця постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В графі «до постанови додаються» не зазначено жодного доказу на підтвердження скоєння адміністративного правопорушення.

Таким чином, порушень ПДР України з боку позивача по справі відповідачем належним чином не доведено.

Згідно з п.10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 „Про практику застосування «судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

За таких обставин, суд не вбачає в діях позивача ознак правопорушення, за яке 17 листопада 2021 року, о 04:28 годин, на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАП № 5038472 і вважає за необхідне скасувати вищевказану постанову як незаконну.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою, відповідно до закону, кримінальної відповідальності.

Вимогами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідачем не надано належних та допустимих доказів того факту, що на час складання спірної постанови позивач, дійсно, порушив ПДР. Тому, на думку суду, оскаржувана постанова була винесена відповідачем передчасно.

Керуючись ст.ст.6, 12, 19, 46, 77, 78, 90, 243, 245, 251,252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ханіна Богдана Романовича, Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції, третя особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАП № 5038472 від 17 листопада 2021 року, винесену інспектором Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ханіним Богданом Романовичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Відділу патрульної поліції в АРК та м.Севастополі Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.) 00 коп., сплачений останнім при подачі позову до суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал