Справа № 600/3464/22-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3464/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

26 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Мацького Є.М. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті йому при призначенні пенсії за віком грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з не зарахуванням до його страхового спеціального стажу періоду служби в армії з 26.11.1980 по 24.05.1982, навчання в клінічній ординатурі на кафедрі гінекології за фахом "Акушерство і гінекологія" з 01.09.1993 по 29.08.1995, а також період роботи з 01.08.1990 по 06.05.1991 у Великокучурівській ЦРБ на посаді акушер-гінеколога; зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового спеціального стажу періоди служби в армії з 26.11.1980 по 24.05.1982, навчання в клінічній ординатурі на кафедрі гінекології за фахом "Акушерство і гінекологія" з 01.09.1993 по 29.08.1995, період роботи з 01.08.1990 по 06.05.1991 у Великокучурівській ЦРБ на посаді акушер-гінеколога та виплатити йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 15.04.2021 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

19.09.2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви, відповідач 03.10.2022 р. надав відповідь, відповідно до змісту якої позивачу відмовлено в задоволенні заяви. Зазначено, що період служби в армії не можливо зарахувати, оскільки не зазначено заклад та посаду, де позивач проходив службу. Не підлягає зарахуванню період роботи з 01.08.1990 по 06.05.1991 у Великокучурівській ЦРБ, оскільки в довідці відсутні накази про прийняття та звільнення. Також період навчання в ординатурі не підлягає зарахуванню оскільки вказане суперечить Порядку обчислення страхового стажу. З огляду на викладене вище, за наявними документами, спеціальний страховий стаж на посадах, передбачених постановою №909 на день досягнення пенсійного віку складає 30 років 6 місяців 9 днів, що є недостатнім для виплати грошової допомоги.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За змістом статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.

На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.

Згідно п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" і "ж" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, Переліком № 909.

Нормою п.5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Таким чином, для отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають бути дотримані такі вимоги:

- особа має досягнути пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема частиною 1 ст. 26 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років;

- на день досягнення пенсійного віку особа мала працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- мати страховий стаж, зокрема для чоловіків - 35 років на таких посадах;

- особа до цього не отримувала будь-яку пенсію.

Позивач станом на дату звернення до відповідача з заявою про призначення та виплату спірної допомоги досяг 60-річного віку, з 15.04.2021 року йому призначена пенсія вперше. Також, відповідачем не заперечується, що на день досягнення пенсійного віку позивач працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Проте, відповідач заперечує наявність у позивача необхідного страхового стажу (35 років) для призначення та виплати спірної допомоги.

Відповідачем не заперечується наявність у позивача страхового стажу - 30 рік 6 місяців 09 днів.

Переліком №909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року №1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), діагностичних центрах.

Згідно примітки 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років" робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

У відповідності з Переліком установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УPCP від 31 грудня 1959 року №135 та підпункту "а" пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.

За змістом пункту 4 зазначеного положення встановлено, що вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров`я в стаж роботи за фахом зараховується військова служба медпрацівників за фахом в складі Збройних Сил СРСР.

Щодо зарахування періоду служби в Радянській армії з 09.04.1980 по 24.05.1982.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Із змісту наведеної норми вбачається, що обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

За даними трудової книжки позивача звільнено з посади дільничної медсестри Чернівецької дитячої лікарні у зв`язку з призовом до лав Радянської армії. При цьому, суд звертає увагу, що вказане підтверджується, зокрема довідкою Герцаївського РТЦК та СП Міністерства Оборони України від 13.07.2021 №447 та довідкою Ленінського районного комісаріату від 02.08.1989 р. № 178, відповідно до змісту якої позивач проходив службу на медичних посадах.

Згідно записів у трудовій книжці та у довідці Герцаївського РТЦК та СП Міністерства Оборони України позивач проходив службу з 09.04.1980 р. по 24.05.1982 р.

Отже, період проходження служби в Радянській армії підлягає зарахуванню до спеціального стажу, що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Щодо роботи з 01.08.1990 по 06.05.1991 у Великокучурівській ЦРБ на посаді акушер-гінеколога.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка (ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ).

Аналогічне положення містить ст. 48 КЗпП України.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 (дата заповнення - 20 березня 1980 року):

Запис №13 від 01.08.1990 року - зарахований на посаду акушер гінеколога з 01.08.1990 року до Великокучурівської ЦРБ;

Запис №14 від 06.05.1981 року - звільнений з займаної посади в зв`язку з переводом в Герцаївську ЦРБ з 06.05.1991.

Слід зазначити, що відповідач при розгляді питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача в частині соціального забезпечення.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні вказаного періоду трудової діяльності до страхового стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги відповідач не надав будь-якої оцінки записам трудової книжки щодо періоду роботи позивача у Великокучурівській ЦРБ на посаді акушер-гінеколога, а тому правові підстави для виключення цього періоду з спеціального стажу відсутні.

Щодо навчання в клінічній ординатурі на кафедрі гінекології за фахом "Акушерство і гінекологія" у період з 01.09.1993 р. по 29.08.1995 р.

Положення про клінічну ординатуру, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №12 від 29.01.1998 визначено, що клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів спеціалістів з певного фаху, зокрема, у клінічних науково-дослідних інститутах; клінічні ординатури в межах робочого часу виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі 25% від розрахункової норми навантаження лікаря відповідної спеціальності, що передбачається індивідуальними планами їх підготовки; термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу роботи за фахом.

Пунктом 5 частини 3 статті 61 Закону України "Про вищу освіту"встановлено, що клінічний ординатор - це особа, яка має ступінь магістра медичного спрямування та кваліфікацію лікаря певної спеціальності відповідно до переліку лікарських спеціальностей і навчається з метою поглиблення професійних знань, підвищення рівня компетентності лікаря - спеціаліста. Основним завданням клінічної ординатури є поглиблення професійних знань, підвищення рівнів умінь та навичок лікаря-спеціаліста за його лікарським фахом з метою підготовки висококваліфікованого лікаря для самостійної роботи в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача та згідно архівної довідки №01/12/3-1064 від 27.05.2021 р. позивача зараховано з 01.09.1993 до клінічної ординатури на кафедру акушерства та гінекології за фахом "Акушерство і гінекологія" з 01.09.1993 року наказом №133-л та з 31.08.1995 відраховано з клінічної ординатури наказом №121-л від 18.08.1995 р. При цьому, згідно відомостей з трудової книжки, позивач з 01.09.1995 р. зарахований до Чернівецького міського роддому на посаду лікаря акушер-гінеколога.

Таким чином, відповідачем необґрунтовано не зараховано до спеціального трудового стажу період навчання в клінічній ординатурі з 01.09.1993 по 31.08.1995 рік.

Відтак, позивачем не враховано до спеціального страхового стажу 4 роки 10 місяців 21 день.

Згідно наявних в матеріалах справи документів, спеціальний страховий стаж позивача складає 30 років 6 місяців 9 днів.

Отже, з врахуванням до спеціального страхового стажу 4 років 10 місяців 21 дня, спеціальний страховий стаж позивача складає більше 35 років.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Мацький Є.М. Залімський І. Г.