Справа № 240/7216/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/7216/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку.

зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати з 29.11.2022 пенсію із зменшенням пенсійного віку.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідачем-1 протиправно відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку через відсутність необхідного страхового стажу 24 роки, оскільки наявність відповідного стажу підтверджується записами у трудовій книжці та копіями архівних довідок, які відповідачем протиправно не враховано. Крім того, вказує, що він є особо, яка постраждала внаслідок ЧАЕС.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що до страхового стажу не враховано період роботи з 1988 по 1998 роки згідно довідок №298 та №299, виданих КУ "Трудовий архів" по кількості відпрацьованих людино-днів, оскільки довідку про перейменування колгоспу "Правда" в ПСП "Правда" позивачем не надано. За даними системи персоніфікованого обліку страховий стаж становить 19 років 07 місяців 07 днів.

Одночасно відповідача надіслали до суду клопотання про заміну неналежного відповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на належного відповідача Головне управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області.

Ухвалою від 31.05.2023 замінено неналежного відповідача у справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на належного відповідача на належного відповідача Головне управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул.Хмельницьке шоссе, 7, м.Вінниця, 21100, ) .

Головне управлінням Пенсійного фонду у Вінницькій області надіслало відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. зазначає, що для призначення пенсії за віком позивачу відповідно до ст.55 Закону №796 необхідно 29 років страхового стажу (34 роки - 5 років=29 років). Вік позивача на момент звернення - 55 років. Визначено право на зниження пенсійного віку на 5 років. Проте з розгляду зазначених документів також встановлено, що страховий стаж позивача складає 19 років 07 місяців 07 днів, чого недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Періоди роботи з 1988 по 1998 роки зараховано згідно довідок №298 та №299, виданих Комунальною установою "Трудовий архів" Ємільчинської селищної ради - відповідно до кількості відпрацьованих трудоднів. Дані трудової книжки за зазначений період не бралися до уваги, оскільки трудова книжка позивача не містить інформації, що вимагається відповідно до ст.56 Закону №1788 (кількість відпрацьованих трудоднів). Зазначений період трудової діяльності зарахований за умовами, що передбачені для зарахування страхового стажу у колгоспах, оскільки довідка про реорганізацію колгоспу у КСП позивачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 від 23.01.2013, виданого Житомирською обласною державною адміністрацією, позивач має статус громадянина, який є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 4).

Відповідно до довідки виданої Малоглумчанським старостинським округом Ємільчинської селищної ради від 02.12.2022 №1001 позивач постійно проживає у зоні посиленого радіологічного контролю з 10.06.1988.

21.12.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення №24 від 27.12.202 про відмову у призначенні пенсії.

Відмова мотивована тим, що з розгляду зазначених документів встановлено, що страховий стаж позивача складає 19 років 07 місяців 07 днів, чого недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Позивачем не надано історичну довідку про реорганізацію колгоспу у КСП .

Повідомляючи позивачу про відмову у призначенні пенсії, ГУПФУ в Житомирській області у листі від 03.01.2023 повідомило, що стаж, необхідний для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років становить 24 роки (29 років -5 років). Періоди роботи з 1988 по 1998 роки зараховано згідно довідок №298 та №299, виданих Комунальною установою "Трудовий архів" Ємільчинської селищної ради - відповідно до кількості відпрацьованих трудоднів, оскільки довідка про перейменування колгоспу "Правда" у КСП "Правда" позивачем не надано. Страховий стаж позивача складає 19 років 07 місяців 07 днів, чого недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Позивач вважає, що йому протиправно відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку , тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно ст. 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, а саме:

- потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, вік виходу на пенсію зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років та при умові, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Предметом спору є відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до довідки виданої Малоглумчанським старостинським округом Ємільчинської селищної ради від 02.12.2022 №1001 позивач постійно проживає у зоні посиленого радіологічного контролю з 10.06.1988.

Відповідачами не заперечується, що згідно наданих позивачем документів станом на 01.01.1993 позивач прожив у зоні посиленого радіологічного контролю 04 роки 06 місяців 22 дні, що дає право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років стало те, що страховий стаж позивача складає 19 років 07 місяців 07 днів, чого недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Відсутня довідка про перейменування колгоспу "Правда" в КСП "Правда".

У відзиві відповідачі зазначають, що періоди роботи з 1988 по 1998 роки зараховано згідно довідок №298 та №299, виданих Комунальною установою "Трудовий архів" Ємільчинської селищної ради - відповідно до кількості відпрацьованих трудоднів. Дані трудової книжки не бралися до уваги, оскільки вона не містить інформації про кількість відпрацьованих трудоднів.

До страхового стажу не враховано період роботи з 1988 по 1998 роки згідно довідок №298 та №299, виданих КУ "Трудовий архів" по кількості відпрацьованих людино-днів, оскільки довідку про перейменування колгоспу "Правда" в КСП "Правда" позивачем не надано.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 55 Закону № 796 визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зниженням пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Тому, відповідно до статті 55 Закону № 796, при призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років (у разі документального підтвердження права на відповідне зниження) необхідний страховий стаж повинен становити 24 роки (29-5) для потерпілих 4 категорії.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При цьому, статтею 62 Закону України " Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Судом встановлено, що на момент внесення у трудові книжки позивача записів була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20 червня 1974 року № 162 (далі -Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС "Про трудові книжки робітників і службовців" від 06 вересня 1973 року № 656, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до розрахунку стажу для призначення пенсії позивача періоди роботи з 1988 по 1998 роки зараховані згідно довідок №298 та №299, виданих Комунальною установою "Трудовий архів" Ємільчинської селищної ради - відповідно до вказаних у ній кількості відпрацьованих трудоднів.

Разом з тим, відповідно до записів трудової книжки колгоспника, у графі трудова участь у громадському господарстві, містяться записи про кількість виконаного позивачем річного мінімуму трудової участі позивача в громадському господарстві.

Отже, суд не приймає доводи відповідача про відсутність такої інформації у трудовій книжці.

Єдиною підставою для відмови у зарахуванні до трудового стажу повних періодів роботи позивача з 1988 по 1998 є відсутність довідки про реорганізацію колгоспу у КСП.

В той же час, згідно записів у трудовій книжці позивача, він з 01.01.1985 був прийнятий у члени колгоспу "Правда".

Наступним у ній міститься запис про те, що відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 та у зв"язку з реорганізацією колективного с/г підприємства "Правда" позивач звільнений з займаної посади в порядку переводу в ПСГП "Правда" на підставі наказу від 17.01.2000.

Крім того, у архівній довідці Новоград-Волинської РДА від 20.10.2022 №32 у п.20 зазначено, що згідно розпорядження Ємільчинської районної ради народних депутатів №7 від 13.01.1995 "Про видачу свідоцтва про державну реєстрацію суб"єкта підприємницької діяльності приватно-колективним сільськогосподарським підприємствам та колгоспам і радгоспам району" видати свідоцтво про державну реєстрацію суб"єкта підприємницької діяльності приватному-колективному сільськогосподарському підприємству "Правда".

У п.21 вказано, що Приватно-колективне сільськогосподарське підприємство "Правда" ліквідовано, на його базі створено приватно сільськогосподарське підприємство "Правда" на підставі протоколу №2 загальних зборів ПКСП "Правда" від 16.05.2022.

Отже, з даних трудової книжки колгоспника слідує, що позивач працював у КСП "Правда", що також підтверджується записами у графі трудова участь у громадському господарстві у період з 1985 по 1998 роки.

Відсутність довідки про реорганізацію колгоспу у КСП не може бути підставою для відмови особі у призначенні пенсії.

Більш того, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1(далі - Порядок №22-1) органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ таким правом не скористалося.

Так, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

У даному випадку, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченихзаконом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28 серпня 2018 року у справі №175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №242/65/17, від 27 лютого 2019 року у справі №423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17 та від 31 березня 2020 року у справі №446/656/17.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку що періоди роботи позивача з 1988 по 1998 підлягають зарахуванню до стажу позивача, а підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років суперечать вимогам законодавства, відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є протиправним.

Щодо похідних позовних вимог про зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.

Згідно розрахунку стажу позивача, періоди роботи позивача з 1988 по 1998 частково зараховані.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі №348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з п.п.3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи пенсійного фонду України, відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії щодо самостійного розрахунку стажу, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, позов у частині вимог щодо зобов`язання ГУПФ в Житомирській області призначити позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 29.11.2022 задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, Житомир, 10003. РНОКПП/), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27.12.2022 №24.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос