Справа № 360/5314/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 липня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/5314/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом звернувся адвоката Велічковіча Михайла Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, грошової компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Велічковіча Михайла Павловича (далі представник позивача) в інтресах ОСОБА_1 (далі позивач) до Луганської обласної прокуратури (далі відповідач), в якій просить:

- стягнути з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 13.11.2020 по 01.09.2021 в розмірі 263 145,66 грн;

- стягнути з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 88 410,50 грн без будь-яких відрахувань податків та зборів;

- стягнути з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористану відпустку, починаючи з 01.09.2021 по день фактичного розрахунку в розмірі 1322,34 за один календарний день затримки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 01.08.1990 по 05.05.2020 працював в органах прокуратури Луганської області.

30.04.2020 на підставі наказу прокурора Луганської області №527к від 30.04.2020 позивача було звільнено з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру».

12.11.2020 рішенням Луганського окружного адміністративного суду по справі №360/1995/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та, зокрема, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

03.08.2021 постановою Першого апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги позивача, відповідача та Офісу Генерального прокурора залишені без задоволення, а рішення суду 1-ої інстанції без змін.

Хоча рішення суду від 12.11.2020 про поновлення позивача на посаду було допущено до негайного виконання, фактично останній був поновлений 01.09.2021 наказом №1319к від 01.09.2021.

З 12.11.2020, тобто з часу прийняття Луганським окружним адміністративним судом рішення по справі №360/1995/20, до 01.09.2021 позивача протиправно та незаконно не поновлювали на посаді прокурора.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 по справі №360/1995/20

Ухвалою суду від 04.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 18.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 16.11.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду по справі № 360/1995/20.

Ухвалою суду від 10.07.2023 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.0.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечував проти заявлених вимог з огляду на таке.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 в частині поновлення на посаді та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 апеляційні скарги сторін у справі № 360/1995/20 залишено без задоволення.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання роботодавцем про це наказу (розпорядження), що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Підставою для виплати незаконно звільненому працівнику зазначеного середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі. Водночас, при несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу, а саме, з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, і до дня фактичного його виконання.

Таким чином, право позивача претендувати на стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі матеріальний закон пов`язує виключно із виданням роботодавцем відповідного наказу, фактичним допуском незаконно звільненого до роботи. При цьому, суд також має встановити вину роботодавця у невиданні наказу про поновлення працівника на роботі.

Згідно з ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст. 373 КАС України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (ч. З ст. 373 цього Кодексу).

Слід зазначити, що відповідно до ст. 236 КЗпП України, ст. ст. 44, 371- 373 КАС України винесення ухвали про виплату незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі можливе за умови добросовісного користування таким працівником наданими законом правами, зокрема щодо вчинення ним необхідних дій, спрямованих на примусове виконання належним органом судового рішення про поновлення на посаді.

Разом з тим, як слідує із наведених норм законодавства, процес поновлення на роботі здійснюється за принципом диспозитивності, тобто, за наявності волевиявлення особи. Для цього необхідна або заява від особи, яка бажає поновитись на посаді та працювати, або відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Водночас, позивач з дня винесення судом рішення взагалі із заявами щодо поновлення на роботі відповідно до судового рішення ні до Луганської обласної прокуратури, ні до органів державної виконавчої служби для примусового виконання не звертався.

Крім того, ОСОБА_1 з 14.05.2021 працював на посадах державної служби в органах прокуратури області та лише 31.08.2021 подав заяву про звільнення з займаної посади. Разом з тим, Луганською обласною прокуратурою на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 360/1995/20 видано наказ від 01.09.2021 № 1319к про скасування наказу прокурора Луганської області від 30.04.2020 № 527к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області та поновлення на вказаній посаді з 06.05.2020.

Таким чином, після отримання Луганською обласною прокуратурою постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 та заяви позивача, останнього поновлено на попередній роботі на посаді.

Отже, рішення адміністративного суду було виконане в добровільному порядку.

З огляду на викладене, порушень вимог статті 236 КЗпП України з боку Луганської обласної прокуратури не вбачається, а відтак відсутні підстави для виплати позивачу середнього заробітку у зв`язку з несвоєчасним виконанням судового рішення про поновлення на роботі.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

Оскільки сторони не прибули у судове засіданні, а у суду відсутня потреба заслуховувати їх думку, з огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з 01.08.1990, з 19.09.2018 обіймав посаду прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області.

Наказом Прокуратури Луганської області від 30 квітня 2020 року № 527к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 05 травня 2020 року. Підстава: рішення кадрової комісії № 1 від 10 квітня 2020 року № 314

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 у справі № 360/1995/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 1 з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 № 314 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» прийняте відносно ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Луганської області від 30.04.2020 № 527к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 05 травня 2020 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 06 травня 2020 року.

Стягнуто з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 травня 2020 року по 12 листопада 2020 року у сумі 174548 (сто сімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок вісім) гривень 88 копійок з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 22421 (двадцять дві тисячі чотириста двадцять одну) гривню 37 копійок з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 360/1995/20 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора та Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 у справі № 360/1995/20 залишено без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 у справі № 360/1995/20 залишено без змін.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 360/1995/20 наказом керівника Луганської обласної прокуратури від 01.09.2021 № 1319к скасовано наказ прокурора Луганської області від 30.04.2020 № 527к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 05 травня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 06 травня 2020 року.

Згідно з довідкою Луганської обласної прокуратури від 29.10.2021 за № 21-692вих-21 позивач у березні 2020 року фактично відпрацював 11 робочих днів, у квітні 2020 року 17 робочих днів. Сума нарахованої заробітної плати, яка враховується при обчисленні середньої заробітної плати, за 11 робочих днів у березні 2020 року складає 14604,13 грн, у квітні 2020 року за 17 робочих днів нараховано заробітної плати у сумі 22421,37 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі № 360/1995/20 касаційні скарги Луганської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частинами першою та сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно із статтею 65 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З вищевикладеного слідує, що законодавцем момент виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі пов`язаний з моментом видання відповідного наказу або розпорядження.

Суд звертає увагу на те, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 у справі № 360/1995/20 визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 1 з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 10.04.2020 № 314 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки» прийняте відносно ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області з 06 травня 2020 року.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на роботі не набрало законної сили до моменту його перегляду судом апеляційної інстанції.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 360/1995/20 апеляційні скарги ОСОБА_1 , Офісу Генерального прокурора та Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 у справі № 360/1995/20 залишено без задоволення. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 у справі № 360/1995/20 залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирала законної сили з дати її прийняття, а саме 06.08.2021.

Отже, у відповідача виник обов`язок поновити позивача на попередній посаді саме з 06.08.2021.

Фактично постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі № 360/1995/20 виконана відповідачем 01.09.2021 після видання відповідного наказу 1319к.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо поновлення позивача на посаді розпочалась з 06.08.2021 та тривала до 31.08.2021 включно.

Однак, суд звертає увагу на те, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.05.2022 у справі № 360/1995/20 зупинено виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року в частині стягнення з Луганської обласної прокуратури середнього заробіток за час вимушеного прогулу, крім стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що підлягає негайному виконанню до закінчення касаційного провадження у справі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі № 360/1995/20 касаційні скарги Луганської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Отже, суд касаційної інстанції визнав помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 на посаді та визнав правомірним його звільнення на підставі наказу прокурора Луганської області від 30.04.2020 № 527к.

Оскільки наказ керівника Луганської обласної прокуратури від 01.09.2021 № 1319к, яким скасовано наказ прокурора Луганської області від 30.04.2020 № 527к про звільнення позивача з посади з 05 травня 2020 року та яким поновлено позивача на посаді з 06 травня 2020 року, ґрунтується на судових рішеннях, які скасовано судом касаційної інстанції, то він також підлягає скасуванню.

При цьому наказ керівника Луганської обласної прокуратури від 01.09.2021 № 1319к не є предметом судового оскарження, тобто він повинен бути скасований роботодавцем самостійно.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача бездіяльності щодо поновлення позивача на посаді у період з 13.11.2020 по 01.09.2021.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що позивачем у позові не наведено інших підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо його своєчасного поновлення на посаді крім посилань на судові рішення, які скасовано судом касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (частини друга, третя статті 90 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 6, частин першої, другої статті 7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Водночас суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до положення пункту 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Заява № 63566/00) від 18.07.2006 суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше вони не виконують свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог адвоката Велічковіча Михайла Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 13.11.2020 по 01.09.2021 в розмірі 263 145,66 грн, грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 88 410,50 грн без будь-яких відрахувань податків та зборів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця