Справа № 380/10810/23
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2023-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач, МВС України), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, вчинені у формі письмової відповіді, оформленої листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, у зв`язку з встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, з визначенням ступеня втрати професійної працездатності відповідно до довідки серії 12 ААА, №012050 від 22.04.2021 - 75%.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Львівської обласної МСЕК від 08.06.2011 №3 йому встановлено третю групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків, з визначенням ступеня втрати працездатності 55% (довідка серії ЛВА-3 №013840) та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 54 432 грн. У зв`язку із ускладненням стану здоров`я рішенням Львівської обласної МСЕК від 23.03.2020 №395 йому встановлено пожиттєво 2 групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків з визначенням ступеня втрати працездатності 75%. З метою отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пунктів 2 та 7 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і витати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» ОСОБА_1 звернувся до голови Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та подав усі необхідні документи. ГУ МВС України у Львівській області листом повідомило про відсутність підстав для отримання грошової допомоги у більшому розмірі на підставі пункту 4 Порядку №850 від 21.10.2015. У зв`язку із ненаправленням в 15-ти денний строк поданих позивачем документів та висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги до МВС України, позивач звернувся до суду з метою оскарження протиправної бездіяльності ГУ МВС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №380/8638/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Зобов`язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області направити на розгляд МВС України висновок та документи подані позивачем для вирішення питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №380/8638/21 складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та направлено до МВС України.

Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС України листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023 повернув надіслані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №380/8638/21 матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі Порядок №850), яке полягало в тому що, установлення МСЕК заявнику другої групи інвалідності та 75 % втрати професійної працездатності (2020 рік) відбулося в період понад два роки від дати встановлення йому 55% втрати професійної працездатності та третьої групи інвалідності (2011 рік), що суперечить умовам Порядку. При цьому в листі зазначено, що експертиза була проведена з порушенням пункту 10 Положення «Про медико-соціальну експертизу», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, яке оформлене листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідачем позову не визнано з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у тому, що за результатами огляду МСЕК у 2011 році позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. За результатами повторного обстеження МСЕК, яке проводилось у 2020 році, позивачу встановлено ІІ інвалідності з 23.03.2020. Таким чином, оскільки позивачу встановлено ІІ групу інвалідності в 2020 році, тобто в період понад 2 роки від первинного встановлення МСЕК ІІІ групи інвалідності в 2011 році, то підстав для затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги немає. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №696/575/17. Просить відмовити у задоволені позову.

Ухвалою від 22.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 28.06.2023 (вх. №48304) подано відзив на позовну заяву.

Позивачем 03.07.2023 (вх. №49578) подано відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 30.12.2010 №403 о/с (по особовому складу) звільнений у відставку за п. 65 «а» (за віком).

Згідно з довідкою ЛВА-3 №013840 позивачу 08.06.2011 встановлено ІІІ групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків, з визначенням ступеня втрати професійної працездатності 55% та виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності в розмірі 54 432,00 грн.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №330604 рішенням Львівської обласної МСЕК позивачу 23.03.2020 під час повторного огляду встановлено ІІ групу інвалідності з визначенням ступеня втрати працездатності 75% (згідно до свідоцтва про хворобу №111 від 24.02.2011).

У зв`язку із встановленням II групи інвалідності та з метою отримання одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 неодноразово звертався до ГУ МВС України у Львівській області для призначення одноразової грошової допомоги та подав усі необхідні документи.

Бездіяльність ГУ МВС України у Львівській області зумовила оскарження такої в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №380/8638/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області щодо не направлення на розгляд МВС України документів, поданих ОСОБА_1 , для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області направити на розгляд МВС України висновок та документи, подані ОСОБА_1 , для вирішення питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській області 20.01.2022 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №380/8638/21 складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та направлено до МВС України.

Департамент фінансової політики МВС України листом від 08.07.2022 №18216/15-2022 повернув матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги без прийняття рішення у зв`язку із наявністю невідповідностей надісланих матеріалів вимогам законодавства.

Після усунених зазначених у листі від 08.07.2022 №18216/15-2022 недоліків позивач повторно звернувся із письмовою заявою до ГУ МВС у Львівській області про виплату одноразової грошової допомоги на підставі Постанови №850 від 21.10.2015.

ГУ МВС у Львівській області на підставі повторно наданих позивачем документів складено висновок від 07.03.2023 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі Постанови №850 від 21.10.2015.

Департамент пенсійних питань та соціального захисту листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023 повідомив Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області про те, що за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надісланих на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі №380/8638/21, МВС України прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Підставою відмови вказано порушення пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі Порядок №850), яке полягало в тому що, установлення МСЕК заявнику другої групи інвалідності та 75 % втрати професійної працездатності (2020 рік) відбулося в період понад два роки від дати встановлення йому 55% втрати професійної працездатності (2011 рік), що суперечить умовам Порядку. Окрім того, за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу встановлено порушення пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведення медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися.

Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформленого листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини з приводу виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ).

Згідно з частиною шостою статті 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Закон №565-ХІІ втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, норми статті 23 Закону № 565-ХІІ мають переживаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням їм інвалідності на підставі цього Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 у відповідності до статті 23 Закону України «Про міліцію» затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Перелік документів, які необхідно подати працівнику міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, визначений у пункті 7 Порядку №850.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17, від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 17.04.2020 у справі №822/736/17 та від 16.03.2020 у справі №641/10426/16-а.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.10.2020 у справі №711/1837/18 зазначила, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

При цьому, право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.

Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зв`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.

Положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм встановлений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у справі №711/1837/18 відступила від висновку, викладеного вперше у постанові від 13.02.2018 у справі №808/1866/16 та інших, у яких містися такий чи подібний висновок щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 та дійшла такого висновку щодо застосування цих норм матеріального права у подібних правовідносинах:

(1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглося відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

(2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

(3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

(4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються, починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

(5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Як встановлено судом, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 380/8638/21 та на підставі поданих позивачем матеріалів, Ліквідаційна комісія ГУ МВС у Львівській області склала та надіслала до МВС України разом з поданими позивачем документами Висновок від 07.03.2023 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , розмір якої до виплати становить 365 968 грн.

З листа Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023 слідує, що підставою відмови у затвердженні Висновку є порушення пункту 4 Порядку №850, яке полягає у тому, що установлення ОСОБА_1 МСЕК другої групи інвалідності (2020) та 75% втрати професійної працездатності (2021) відбулося в період понад два роки від дати встановлення третьої групи інвалідності (2011.

Даючи оцінку відмові відповідача, оформлену листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що позивачу встановлено третю групу інвалідності та 55% втрати професійної працездатності у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ встановлено в 2011 році, підтвердженням чого є довідка ЛВА-3 №013840 від 08.06.2011 та свідоцтво про хворобу №111 від 24.02.2011

При первинному встановленні 25% втрати професійної працездатності позивачу виплачено 54 432 грн, що підтверджується довідкою ГУ МВС України у Львівській області про виплату одноразової грошової допомоги від 20.02.2018 №56/31/01-2018.

Рішенням Львівської обласної МСЕК під час повторного огляду позивачу 23.03.2020 встановлено ІІ групу інвалідності з визначенням ступеня втрати працездатності 75% згідно свідоцтва про хворобу №111 від 24.02.2011 з врахуванням 55% встановлених 08.06.2011, з них: 60% по наслідкам травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, 15% захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №330604).

Отже, повторний огляд, за наслідками якого позивачу встановлено 75% втрати професійної працездатності та ІІ (другу) групу інвалідності, відбувся більше ніж через два роки (2020 рік) після первинного встановлення ступеня 55% втрати професійної працездатності та ІІІ (третьої) групи інвалідності (2011 рік).

Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 2340/3024/18, від 15.07.2021 у справі № 120/1222/19-а, від 15.02.2022 у справі №300/2476/19.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення, оформленого листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023, виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача, оформленого листом від 12.04.2023 №18372/49-4887-2023, на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що таке рішення прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Порядком №850, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено, що зумовлює висновок суду про безпідставність першої позовної вимоги, тому в задоволенні такої слід відмовити.

Оскільки друга позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення МВС України про відмову позивачу у призначені одноразової грошової допомоги, то така також до задоволення не підлягає.

Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цілому.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і такий фактично не сплачувався, то відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома