Справа № 160/9548/23
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2023 року Справа № 160/9548/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
05 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою суду від 10.05.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
29.05.2023 року відповідачем надано до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки № 977/04-36-07-13-05/41945332 від 28.02.2023 р., та вказано, що перевіркою не підтверджено реальність господарських взаємовідносин між позивачем та ТОВ "Інтвайр" і ТОВ "Світла мета-агро" за листопад 2022 року. Посилається на те, що за результатом господарських операцій ТОВ "Інтвайр" та ТОВ "Світла мета-агро" по взаємовідносинам з ТОВ «САМОТКАНЬ АГРО» здійснено безпідставне документальне оформлення господарської операції і складено первинні документи всупереч норм частини першої ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за №168/704. Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Тобто, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що 28 лютого 2023 року на підставі Наказу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (надалі - Відповідач) № 281-п від 18 січня 2023 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «САМОТКАНЬ АГРО» (код ЄДРГЮУ 41945332) (надалі також - Позивач) та направлення на перевірку № 448 від 18 січня 2023 року, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «САМОТКАНЬ АГРО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 р. від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 9 609 091,00 гривень, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету у сумі 1 823 817,00 гривень, з урахуванням періодів формування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.
За результатами перевірки складено акт № 977/04-36-07-13-05/41945332 від 28.02.2023 року, у висновку якого зазначено про встановлення порушень: п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188, п.189.1 ст.189, гі.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), внаслідок чого було зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у сумі 2 228 715,00 грн. та згідно п.200.14 ст.200 ПК України виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період листопад 2022 р. та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 1 714 000,00 грн. по декларації з ПДВ за листопад 2022 року.
На підставі акта перевірки № 977/04-36-07-13-05/41945332 від 28.02.2023 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Згідно пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Платник податку для визначення об`єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг.
За приписами пункту 198.3 наведеної статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт «в» пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України).
У відповідності до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.
З цього приводу також звертається увага, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту. Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
- Договір № КХ-020221 поставки товару від 02.02.2021 р. (поставка добрива калій хлористий гранульований (рожевий));
- Договір № СЛФ-100321-2 поставки товару від 10.03.2021 р. (поставка амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9т);
- Договір № КАС-130521 поставки товару від 13.05.2021 р. (поставка добрива рідкі азотні КАС марка КАС-32);
- Договір № КРБ-061021 поставки товару від 06.10.2021 р. (поставка карбаміду марки «Б»);
Договір № КАС-24112020 поставки товару від 24.11.2020 р. (поставка добрива рідкі азотні КАС марка КАС32).
Так, п.1.1. вищезазначених договорів визначено, що «Постачальник (ТОВ «Інтвайр») зобов`язується передати у власність Покупцеві (ТОВ «САМОТКАНЬ АГРО») Товар, згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар».
Специфікаціями до вищезазначених договорів (п.5) визначено поставку Товару на умовах 100% передоплати.
Реальність та виконання вищезазначених договорів поставок з ТОВ «Інтвайр» підтверджується наступними документами:
1. За Договором № КХ-020221 поставки товару від 02.02.2021р. (поставка добрива калій хлористий гранульований (рожевий)): специфікацією № 1 від 02.02.2021р. до Договору поставки товару № КХ-020221 від 02.02.2021р. на суму 4 361 472,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 77 від 02.02.2021р.; видатковою накладною № 196 від 02.03.2021р.; платіжною інструкцією № 78 від 03.02.2021р.; специфікацією № 2 від 03.08.2021р. до Договору поставки товару № КХ-020221 від 02.02.2021р. на суму 1 533 602,16 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 524 від 03.08.2021р.; банківською випискою за період з 03.08.2021р. по 03.08.2021р. від 04.08.202 р.; видатковою накладною 3 896 від 27.08.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р896 від 27.08.2021р.; видатковою накладною № 895 від 26.08.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р895 від 26.08.2021р.; видатковою накладною № 894 від 26.08.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р894 від 26.08.2021р.; видатковою накладною № 1058 від 14.09.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1058 від 14.09.2021р.; видатковою накладною № 1059 від 14.09.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1059 від 14.09.2021р.; видатковою накладною № 1060 від 15.09.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1060 від 15.09.2021р.
2. За Договором № СЛФ-100321-2 поставки товару від 10.03.2021 р. (поставка амонію сульфат добривний, біг-бег 0,9т): специфікацією № 1 від 10.03.2021р. до Договору поставки товару № СЛФ-100321-2 від 10.03.2021р. на суму 263 655,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 142 від 10.03.2021р.; платіжною інструкцією № 164 від 11.03.2021р.; видатковою накладною № 239 від 12.03.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р239 від 12.03.2021р.; видатковою накладною № 244 від 15.03.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р244 від 15.03.2021р.; специфікацією № 2 від 03.06.2021 р. до Договору поставки товару № СЛФ-100321-2 від 10.03.2021 р. на суму 241 920,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 400 від 03.06.2021р.; платіжною інструкцією № 228 від 04.06.2021р.; видатковою накладною № 669 від 15.06.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р669 від 15.06.2021р.
3. За Договором № КАС-130521 поставки товару від 13.05.2021р. (поставка добрива рідкі азотні КАС марка КАС-32): специфікацією № 1 від 13.05.2021р. до Договору поставки товару № КАС-130521 від 13.05.2021р. на суму 490 002,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 342 від 13.05.2021р.; банківською випискою за період з 13.05.2021р. по 13.05.2021р. від 14.05.2021р.; видатково. накладною № 571 від 14.05.2021р.; товарно-транспортною накладною № 571 від 14.05.2021р.; видатковою накладною № 570 від 14.05.2021р.; товарно-транспортною накладною № 570 від 14.05.2021р.; специфікацією№ 2 від 06.10.2021р. до Договору поставки товару № КАС-130521 від 13.05.2021р. на суму 1 860 000,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 903 від 06.10.2021р.; платіжною інструкцією № 502 від 07.10.2021р.; видатковою накладною № 1299 від 07.10.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1299 від 07.10.2021р.; видатковою накладною № 1300 від 07.10.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1300 від 07.10.2021р.; видатковою накладною № 1302 від 13.10.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1302 від 13.10.2021р.; видатковою накладною № 1301 від 11.10.2021р.; товарно-транспортною накладною № РІЗО 1 від 11.10.2021р.; специфікацією № 3 від 22.10.2021р. до Договору поставки товару № КАС-130521 від 13.05.2021р. на суму 200 001,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 1017 від 22.10.2021р.; банківською випискою за період з 25.10.2021р. по 25.10.2021р. від 26.10.2021р.; видатковою накладна № 1428 від 26.10.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1428 від 26.10.2021р.
4. За Договором № КРБ-061021 поставки товару від 06.10.2021р. (поставка карбаміду марки «Б»): специфікацією № 1 від 06.10.2021р. до Договору поставки товару № КРБ-061021 від 06.10.2021р. на суму 5 570 405,28 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 902 від 06.10.2021р.; банківською випискою за період з 07.10.2021р. по 07.10.2021р. від 08.10.2021р. (3 402 080. 28 грн.); платіжною інструкцією № 503 від 07.10.2021р. (2 168 325,00 грн.); видатковою накладною № 1740 від 26.11.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1740 від 26.11.2021р.; видатковою накладною № 1738 від 25.11.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1738 від 25.11.2021р.; видатковою накладною № 1736 від 22.11.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1736 від 22.11.2021р.; видатковою накладною № 1741 від 27.11.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1741 від 27.11.2021р.; видатковою накладною № 1742 від 28.11.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1742 від 27.11.2021р.; видатковою накладною № 1743 від 29.11.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1743 від 29.11.2021р.; видатковою накладною № 1744 від 01.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1744 від 01.12.2021р.; видатковою накладною № 1949 від 10.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1949 від 10.12.2021р.; видатковою накладною № 1950 від 13.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1950 від 13.12.2021р.; видатковою накладною № 1951 від 14.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р1951 від 14.12.2021р.; видатковою накладною № 2091 від 17.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р2091 від 17.12.2021р.; видатковою накладною № 2090 від 16.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р2090 від 16.12.2021р.; видатковою накладною № 2093 від 18.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р2093 від 18.12.2021р.; видатковою накладною № 2092 від 18.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р2092 від 18.12.2021р.; видатковою накладною № 2094 від 20.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р2094 від 20.12.2021р.; видатковою накладною № 2018 від 24.12.2021р.; товарно-транспортною накладною № Р2018 від 24.12.2021р.
5. За Договором № КАС-24112020 поставки товару від 24.11.2020 р. (поставка добрива рідкі азотні КАС марка КАС32): специфікацією № 1 від 24.11.2020 р. до Договору поставки товару № КАС-24112020 від 24.11.2020 р. на суму 300 000,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 326 від 24.11.2020р.; банківською випискою за період з 01.11.2020р. по 30.11.2020р. від 02.12.2020р.; видатковою накладною № 684 від 15.12.2020р.; товарно-транспортною накладною № Р684 від 15.12.2020р.; видатковою накладною № 685 від 17.12.2020р.; товарно-транспортною накладною № Р685 від 17.12.2020 р.;
Специфікація № 2 від 01.12.2020 р. до Договору поставки товару № КАС-24112020 від 24.11.2020р. на суму 630 000,00 гривень, в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 351 від 01.12.2020р.; банківською випискою за період з 02.12.2020р. по 02.12.2020р. від 03.12.2020р.; видатковою накладною № 686 від 17.12.2020р.; товарно-транспортною накладною № Р686 від 17.12.2020р.; видатковою накладною № 687 від 18.12.2020р.; товарно-транспортною накладною № Р687 від 18.12.2020р.; видатковою накладною № 689 від 19.12.2020р.; товарно-транспортною накладною № Р689 від 19.12.2020р.
Також у ТОВ «ІНТВАЙР» Позивачем було придбано контейнери МКР (105x105x120) в кількості 100 шт. на загальну суму 21 000,00 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується: рахунком на оплату № 562 від 13.08.2021р., платіжною інструкцією № 160 від 13.08.2021р. та видатковою накладною № 839 від 17.08.2021р.
Так. п.1.1, вищезазначених договорів визначено, що «Постачальник (ТОВ «Світла мета-агро») зобов`язується передати у власність Покупцеві (ТОВ «САМОТКАНЬ АГРО») Товар, згідно специфікацій, які є невід`ємною частиною Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар.
Специфікаціями до вищезазначених договорів (п.5) визначено поставку Товару на умовах 100% передоплати.
Реальність та виконання вищезазначених договорів поставок з ТОВ «Світла мета-агро» підтверджується наступними документами:
1. за Договором № КАС-100222 поставки товару від 10.02.2022р. (поставка добрив рідких азотних КАС марки КАС): специфікацією № 1 від 10.02.2022р. до Договору поставки товару № КАС-100222 від 10.02.2022р. на суму 650 001,00 грн., в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 96 від 10.02.2022р.; видатковою накладною № 196 від 02.03.2021р.; банківською випискою за період з 10.02.2022р. по 10.02.2022р. від 11.02.2022р.; видатковою накладною № 339 від 10.02.2022р.; товарно-транспортною накладною № 339 від 23.03.2022р.; сертифікатом якості № 2303/3 від 23.03.2022р.
2 За Договором № КАС-161221 поставки товару від 16.12.2021р. (поставка добрив рідких азотних КАС марки КАС-32): специфікацією № 1 від 16.12.2021р. до Договору поставки товару № КАС-161221 від 16.12.2021р. на суму 1 210 002,00 гривень, в т.ч. ПДВ; рахунком на оплату № 344 від 16.12.2021р.; видатковою накладною № 625 від 17.12.2021р.; видатковою накладною № 226 від 20.01.2022р..
Суд зазначає, що наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов`язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договорів з контрагентами (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов`язань щодо отримання та оплати товару.
Відповідно до частини першої та другої статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
При цьому, відповідачем не наведено будь-яких посилань на наявність актів податкових органів документальних або зустрічних перевірок підприємств та/або рішень судів, якими було б встановлено відсутність господарських операцій у спірний період.
Також в акті перевірки не наведено інформації про наявність судових рішень, щодо визнання укладених правочинів недійсними.
Суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року № К/9901/873/18.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 року у справі № 2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 року у справі № 826/7704/16.
Суд зауважує, що типові форми первинного обліку роботи вантажного автомобіля, зокрема "Подорожній лист вантажного автомобіля", "Товарно-транспортна накладна", були затверджені наказом Міністерства статистики України та Міністерства транспорту України № 488/346 від 29.12.1995 року, проте наказом Міністерства інфраструктури № 1005/1454 від 10.12.2013 року визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля".
Отже, за умови відсутності затвердженої типової форми товарно-транспортної накладної, доводи відповідача щодо неналежного оформлення наданих до перевірки товарно-транспортних накладних є безпідставними.
Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договорів поставки, укладеного з позивачем, як не було надано і доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною четвертою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Суд звертає увагу на те, що неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. На сьогоднішній день, при вирішенні спорів з податковими органами можуть бути застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, в пункті 7.1 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: ...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес СепортСентре проти Болгарії, пунктом 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Федорченко та Лозенко проти України висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення встановлений законом, є передбачуваність. Норму не можна вважати законом, якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Наявні у матеріалах справи документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Отже, під час судового розгляду позивачем підтверджено реальне здійснення господарських операцій з придбання товару та послуг, їх використання в господарській діяльності, підтверджено виконання умов укладених договорів, надано доказів факту виконання договірних зобов`язань та відповідних розрахунків за укладеними договорами.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що висновки акта перевірки № 977/04-36-07-13-05/41945332 від 28.02.2023 р., які ґрунтуються на нереальності правовідносин з вказаними контрагентами-постачальниками, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № від 10.04.2023 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у листопаді 2022 р. у розмірі 2 288 715,00 грн. та № від 10.04.2023 р. про відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період листопад 2022 р. в сумі 1 714 000 грн. та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 26 840 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 1553 від 28.04.2023 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 26 840 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" (вул.А.Квака, буд.6/2, с.Боровківка, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область, 51641, ІК в ) до Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.17-а, ІК ВП в ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 10.04.2023 р. про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" (ІК в ) у листопаді 2022 р. у розмірі 2 288 715,00 (два мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 10.04.2023 р. про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" (ІК в ) права на отримання бюджетного відшкодування за період листопад 2022р. та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.17-а, ІК ВП в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САМОТКАНЬ АГРО" (вул.А.Квака, буд.6/2, с.Боровківка, Верхньодніпровський район, Дніпропетровська область, 51641, ІК в ) понесені позивачем судові витрати в сумі 26 840 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 10 липня 2023 року.

Суддя Е.О. Юрков