Справа № 380/11321/23
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відводу

24 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Желік О.М. в адміністративній справі №380/11321/23 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни в якому просить суд:

- зобов`язати відповідача надати запитувану інформацію згідно інформаційного запиту від 07.02.2023;

- стягнути з відповідача на користь з позивача 1000000,00 грн за завдану моральну шкоду.

Ухвалою судді від 29.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 06.06.2023 в справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 23.06.2023 передано адміністративну справу №380/11321/23 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди для розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.06.2023 про відвід судді Желік О.М. іншому судді Львівського окружного адміністративного суду, що буде визначений в порядку, передбаченому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 26.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Желік О.М. в адміністративній справі № 380/11321/23 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 04.07.2023 відмолено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог. Окрім цього, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про перехід до розгляду в порядку загального позовного провадження.

19 липня 2023 року Позивач подав заяву про відвід судді Желік О.М. від розгляду адміністративної справи №380/11321/23. Вказана заява мотивована тим, що 23 червня 2023 року с. ОСОБА_2 втретє постановила свавільну ухвалу всупереч приписам статті 242, п.3 ч.1 статті 248 КАС України, не зазначивши мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного у заяві про відвід від 20 червня 2023 року щодо не обґрунтованості відводу, зокрема: внесення завідомо неправдивих відомостей до ухвали від 06 червня 2023 року у справі, предмету позову у справі. У судовому засіданні 04 липня 2023 року с. ОСОБА_2 вчетверте постановила свавільну ухвалу про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог та переходу розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Було оголошено короткий текст такої, а повний текст мав бути виготовлений протягом п`яти днів. Натомість у ЄДРСС не містить короткого тексту ухвали. Із тексту згаданої ухвали, вбачається, що заяву про уточнення позовних вимог с. ОСОБА_2 взагалі не читала, так як в такій йдеться не лише про відшкодування моральної шкоди, а також відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 663,31 грн., а також на відміну від ухвали від 06 червня 2023 року, в якій зазначено призначити розгляд справи відповідно до приписів статті 287 КАС України у згаданій ухвалі змінено на приписи статті 263 КАС України, тобто є незрозумілим за якими саме приписами буде здійснено розгляд справи. Мотивом відмови у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог від 27 червня 2023 року стали приписи частини 1 статті 47 КАС України. Позивач зазначає, що 06 червня 2023 року с. ОСОБА_2 постановила свавільну ухвалу, застосувавши положення статті 287 КАС України, які не підлягають до застосування, так як предметом позову у справі є оскарження бездіяльності розпорядника інформації тобто до застосування підлягають приписи п.7 ч.1 статті 19 та ст. 263 КАС України. Якщо гіпотетично зробити арифметичний розрахунок, а саме: 06 червня 2023 року у вівторок згадана ухвала судом була віднесена у поштове відділення (що є малоймовірним) доставка листа Укрпоштою в межах міста триває 3 дні, тобто до 08 червня 2023 року. День йде на реєстрацію листа у відділенні та на наступний день листоноша розносить адресату, тобто 09 червня 2023 року, що був п`ятницею. Отже, 12 червня 2023 року був найкоротший строк коли він міг отримати лист, натомість перше судове засідання було призначене на 14 червня 2023 року, відповідно вбачається грубе порушення приписів частини 1 статі 47 КАС України, а також строку щодо надання відзиву, який відповідач мала надати у день отримання ухвали, тобто всупереч положенням частини 1 статті 261 КАС України. Натомість, матеріали справи не містять жодного належного допустимого та достовірного доказу в розумінні статей 73-76 КАС України, який підтверджував надсилання позивачеві та відповідачеві відповідно до приписів статті 124 КАС України повістки про виклик щодо розгляду справи 14 червня 2023 року о 11:00 год. та згаданої ухвали. Отже, перше судове засідання у справі відбулося 04 липня 2023 року, а заява про уточнення позовних вимог зареєстрована судом 27 червня 2023 року, тобто за сім днів до першого судового засідання відповідно до приписів частини 1 статі 47 КАС України тобто така підлягала до задоволення з постановленням ухвали відповідно до приписів частини 5 статті 257 КАС України. Позивач звертає увагу, що 04 липня 2023 року у судовому засіданні ним було заявлено відвід с. ОСОБА_2 , натомість така продовжувала здійснювати розгляд справи, надаючи право відповідачеві вручати йому документи, а також зазначила, що повний текст ухвали він зможе вже отримати не протягом п`яти днів а на наступний день. Більш того с. ОСОБА_2 мала намір навіть оголосити дату наступного засідання, не знаючи мотивів відводу, тобто є всі підстави стверджувати щодо ймовірного отримання с. ОСОБА_2 неправомірної вигоди від відповідача.

З наведених мотивів ОСОБА_1 вимагає відвести суддю Львівського окружного адміністративного суду Желік О.М. від розгляду справи №380/11321/23.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, заяву ОСОБА_1 про відвід визнано необґрунтованою та передано на розгляд іншого судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022 року заяву про відвід судді від 19.07.2023 року передано на розгляд судді Кухар Н.А.

На підставі ч.8 ст.40 КАС України заяву про відвід судді Желік О.М. розглянуто в порядку письмового провадження.

Вивчивши заяву про відвід, матеріали справи в частині, що стосуються зазначеної заяви, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст.ст.126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Ветштайн проти Швейцарії" зазначив, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

В свою чергу, у поданій заяві про відвід судді не наведено обставин, які б прямо та/або опосередковано вказували на наявність сумніву у безсторонності та неупередженості судді Желік О.М. або в чому полягає необ`єктивність судді при здійсненні правосуддя у даній справі. Фактично заявник не погоджуються з процесуальним діями та рішеннями судді під час розгляду справи.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13.06.2007 року Про незалежність судової влади процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, подання заяви про відвід судді Желік О.М. у справі №380/11321/23 через прийняття процесуальних рішень суддею прямо заборонено процесуальним законом.

В свою чергу, доводи заявника про те, що суддя Желік О.М. отримала неправомірну вигоду від відповідача в даній справі, за змістом є лише припущення та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви про відвід судді Желік О.М. у справі №380/11321/23, у зв`язку з чим зазначена заява задоволенню не підлягає.

Керуючись с. ст. 36, 39, 40, 90, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Львівського окружного адміністративного суду Желік О.М. у справі №380/11321/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Кухар Н.А.