Справа № 183/6211/23
Суддя: Майна Г. Є.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 183/6211/23
Провадження № 2-а/183/68/23

У Х В А Л А

21 липня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є., ознайомившись з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шаповалова П. В. звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 05 травня 2023 року на його адресу надійшов лист з постановою Державної служби України з безпеки на транспорті у справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00008005 від 28.04.2023.

Ухвалою судді від 26 травня 2023 року адміністративний позов залишено без руху, повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів поважності причин його пропуску.

У встановлений ухвалою судді строк, позивач через свого представника подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка передана головуючому судді 18 липня 2023 року.

Вирішуючи питання про прийняття адміністративного позову до розгляду і відкриття провадження справі, суддя виходить з такого.

Згідно зі ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Статтею 289 КУпАП визначено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Як зазначалось вище, оскаржувану позивачем постанову складено 28 квітня 2023 року за наслідками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 8 500,00 грн. та її отримано позивачем 05 травня 2023 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та роздруківка з сайту Укрпошти щодо відстеження відправлення. До суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 22 травня 2023 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду, позивач посилається на те, що з 09 грудня 2022 року він працює на посаді виконуючого обов?язки директора СТОВ «Універсал-Агро». 05 травня 2023 року, тобто в п?ятницю, ним дійсно отримано оспорювану постанову ДСУ з безпеки на транспорті. З причини виробничої необхідності ОСОБА_1 у понеділок, 08 травня 2023 року, відбув у службове відрядження до м. Харкова, де пробув до 12 травня 2023 року включно. 13-14 травня 2023 року припадають на вихідні дні, протягом яких ОСОБА_1 мав змогу детально проаналізувати зміст постанови ДСУ з безпеки на транспорті від 28.04.2023 та обставини, за яких вона була складена. Крім того, 04 травня 2022 року ОСОБА_1 отримано ще одну постанову ДСУ з безпеки на транспорті у справі про адміністративне правопорушення від 26.04.2023. «19 травня 2015 року» ОСОБА_1 звернувся адвоката Шаповалова П. В. за правовою допомогою. Цього ж дня, тобто 19 травня 2023 року адміністративний позов був складений адвокатом, однак для підтвердження обставин, викладених в позові необхідні були певні документи, які засвідчують той чи інший факт, зокрема наказ про призначення ОСОБА_1 виконуючим обов`язки директора СТОВ «Універсал-Агро», договори передачі автотранспортних засобів в оренду та інші. Оскільки фактичне місцезнаходження виробничої бази та офісу СТОВ «Універсал-Агро» є Харківська область, Зачепилівський район, с. Леб?яже, доставка цих документів також потребувала певного часу. Як наслідок позовна заява була подана 22 травня 2023 року, тобто з пропуском строку.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із цим позовом, суддя виходить з такого.

Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язує учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На цьому ж наголошено і у частині першій статті 45 цього ж Кодексу, якою передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Отже, наведені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України конкретизують характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 826/22361/15.

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, строк звернення до адміністративного суду може бути поновлений лише за наявності поважних підстав, наявність яких підтверджена відповідними доказами.

Стороною позивача не наведено вагомих і переконливих аргументів, які б свідчили про наявність обставин об`єктивного і непереборного характеру, що створили суттєві перешкоди у реалізації ОСОБА_1 належного йому права на звернення до адміністративного суду упродовж строку, встановленого для цього законодавством, або ж взагалі унеможливили своєчасну реалізацію позивачем такого права. А наведені стороною позивача обставини, суд не знаходить поважними.

Також варто зазначити, що у постанові від 25.03.2020 у справі № 9901/588/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, ЄСПЛ, у пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України», нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть стосуватися реалізації цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Таким чином, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

На цьому наголошено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 800/474/17 (провадження №11-337заі18).

Вищенаведене засвідчує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, не можуть зумовлювати поновлення строку, встановленого законом для звернення до суду з цим адміністративним позовом, й доводи сторони позивача про те, що позивач звернувся за правовою допомогою 19 травня 2023 року, оскільки таке звернення лежить у площині суб`єктивних можливостей позивача і, до того ж, такі обставини виникли вже після пропуску ОСОБА_1 зазначеного строку.

Також, як свідчать матеріали, долучені до позовної заяви, позивач має з адвокатом Шаповаловим П. В. заздалегідь укладений договір про надання правничої допомоги № 25/11-2022 від 25 листопада 2022 року, тобто ще до отримання оскаржуваної постанови, і позивачем не наведені обставини, які б заважали ОСОБА_1 повідомити адвоката про необхідність захисту його інтересів на виконання договору про надання правничої допомоги від 25 листопада 2022 року.

Усе наведене вище свідчить про те, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а наведені стороною позивача підстави для поновлення цього строку є неповажними, що зумовлює процесуальний наслідок у вигляді постановлення ухвали про повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 45, 122, 123, 169, 248, 256, 286 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 21 липня 2023 року.

Суддя Г.Є. Майна