Справа № 280/4735/22
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2023 року м. Дніпросправа № 280/4735/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Юрчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2023 року (головуючий суддя Конишева О.В.)

в адміністративній справі №280/4735/22 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 10.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу, з урахуванням уточненого позову (а.с. 1-9, 71-78), просив:

визнати незаконним та скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 53 від 04.03.2022 року в частині призову на військову службу громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач був протиправно призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час загальної мобілізації з огляду на те, що йому не було проведено медичного обстеження стану його здоров`я, а останній медичний огляд відбувався в 2011 році. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року залучено у справу третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 (а.с. 155).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2023 року в задоволенні позову відмовлено (а,с. 189-193).

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що довідкою військово-лікарської комісії від 04.03.2022 року підтверджується, що позивач пройшов військово-лікарську медичну комісію у відповідності до вимог чинного законодавства, був визнаний придатним для військової служби. Документів які б підтверджували наявність хвороб під час призову не надавав, висновки ВЛК до вищої ВЛК не оскаржував. У разі наявності скарг на своє здоров`я, позивач має право звернутися до командира з рапортом щодо проведення медичного огляду та визначення стану здоров`я. Позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, підстави для скасувати Наказу №53 від 04.03.2022 року в частині призову його на військову службу відсутні.

Не погодився з рішенням суду першої інстанції позивач, подав апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що в обліковій картці та у військовому квитку позивача відсутні записи з приводу проходження ним до 04.03.2022 (день призову) військової служби, складання присяги військовослужбовця, та здобуття військово-облікової спеціальності. Звертає увагу, що позивача мобілізовано як особу, яка вже проходила військову службу та має відповідну спеціальність та навички. Натомість позивач станом на 04.03.2022 року не проходив військову службу та не здобував військово-облікової спеціальності, а тому не мав бути прийнятий на військову службу як особа, яка вже має військовий досвід або військову спеціальність.

Третьою особою (Військовою частиною НОМЕР_1 ) подано відзив на апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що військовий обов`язок передбачений Конституцією України. Вважає, що позивач використовує зазначений позов як спосіб легалізації ухилення від виконання конституційного обов`язку. Зазначає про відсутність підстав для відстрочення чи звільнення позивача від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 25 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Позивач не визнаний непридатним до військової служби за станом здоров`я, також вважає, що посилання позивача на вади здоров`я, які перешкоджають несенню військової служби, і що його медичний огляд ВЛК був проведений швидко, є суто формальними і необґрунтованими.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.03.2022 року позивачу представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 вручено повістку, відповідно до змісту якої позивач був зобов`язаний з`явитися о 08 год. 00 хв. 04.03.2022 року за відповідною адресою для призову із числа резервістів.

04 березня 2022 позивач прибув за вказаною повісткою, де його було взято на військовий облік.

Згідно заяви позивача від 04.03.2022, він є здоровим, від медичного огляду відмовляється, дана заява особисто підписана позивачем (а.с. 133).

Довідкою військово-лікарської комісії від 04.03.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську медичну комісію у відповідності до вимог чинного законодавства, та визнаний придатним для військової служби (а.с. 132).

04 березня 2022 року, наказом №53 солдат ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації до військової частини (а.с. 30).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №9 від 04.03.2022 (по стройовій службі) солдата запасу ОСОБА_1 призначено на посаду стрільця та зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення (а.с. 43).

Позивач вважає, що фактично жодної військово-лікарської комісії відносно позивача не проводилося, жодним лікарем він не оглядався, один з лікарів видав для ознайомлення Висновок ВЛК, у відповідності до змісту якого вбачалось, що позивач за станом здоров`я не має протипоказань щодо проходження військової служби, тому вважає, що наказ начальника Тячівського Р`ГЦК та СП за №53 від 04.03.2022 року, яким позивач був призваний на військову службу під час мобілізації є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII, норми Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», норми Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (Положення про ТЦК та СП), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (абз.1 п.3 Положення про ТЦК та СП).

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, (абз.3 п.3 Положення про ТЦК та СП).

У відповідності до абзаців 1 та 2 пункту 7 Положення про ТЦК та СП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя

Частиною 1-3статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає:

- підготовку громадян до військової служби;

- приписку до призовних дільниць;

- прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

- проходження військової служби;

- виконання військового обов`язку в запасі;

- проходження служби у військовому резерві;

- дотримання правил військового обліку.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) передбачено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

Згідно пункту 1 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних;

проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Приписами частини 13 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України Головою Служби безпеки України.

Таким чином особи, які призиваються на військову службу під час мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд на предмет придатності несення військової служби.

У зв`язку з введенням Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадженням та виконанням заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.

Поняття та види, порядок ведення військового обліку, постановка на військовий облік, а також зняття та виключення з нього визначені Главою VI Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (статті 33 - 37).

Так, у відповідності до частини І статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) військовий облік громадян України поділяється на облік:

призовників,

військовозобов`язаних та

резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч.3 ст.33 ЗУ №2232-XII).

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч.1 ст.34 ЗУ №2232-XII).

Вимогами абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) (в редакції чинній на день першої постановки позивача на військовий облік) визначено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно Тимчасового посвідчення №000149 (замість військового квитка) від 20.12.2017 ОСОБА_1 прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС №837, посадою водія, код 037/А в/з солдат 2нпо рядовий (а.с.109).

До видачи в/квитка зарахований у запас 06.10.2017 ІНФОРМАЦІЯ_4 ст. 18 п. 1пп.1 ЗУ «ІНФОРМАЦІЯ_5» (а.с.109).

Згідно штемпелю (мовою оригіналу) 06.10.2017 Врачебной комисией ІНФОРМАЦІЯ_4 признан непригодным в мирное время, а в военное время пригоден к нестроевой службе по гр.І ст.42в. приказа МО 402 пр.№6 - 2008г. (а.с. 109 з/с).

Колегія суддів апеляційної інстанції надаючи оцінку, інформації що зазначена у штемпелі (а.с. 109 з/с) бере до уваги, що штемпель оформлено російською мовою, що викликає певні сумніви, оскільки державна мова України - українська, тому вказані документи мають бути сформовані державною (т.т. українською) мовою.

При цьому, згідно облікової картки від 20.12.2017 року ОСОБА_1 зарахований у запас 06.10.2017 року: висновки військома про використання у військовий час - водій автомобіля, військовий квиток виданий 20.12.2017 (а.с. 129, 129 з/с).

Отже, Тимчасовим посвідченням № НОМЕР_2 та Обліковою карткою від 20.12.2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 був зарахований у запас 06.10.2017 року та прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України, використання у військовий час - водій автомобіля.

Водночас, позивач зазначає, що не проходив медичний огляд 04.03.2022 року.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції зазначене спростовується матеріалами справи, оскільки матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 , від 04.03.2022, згідно якої він зазначає, що є здоровим та від медичного огляду відмовляється; дана заява особисто підписана позивачем (а.с. 133).

Також, Довідкою військово-лікарської комісії від 04.03.2022 року №8/43 встановлено, що ОСОБА_1 , 1995 р/н, пройшов військово-лікарську медичну комісію (здоровий по заяві), та визнаний придатним для військової служби (а.с. 132).

Аналіз зазначених документів дає підстави для висновку, що при проходженні військово-лікарської комісії 04.03.2022 року позивач не зазначав про будь-які свої хвороби, при цьому зазначив, що він здоровий та від медичного огляду відмовляється.

Слід взяти до уваги, що матеріали справи не містять будь-яких документів щодо оскарження позивачем висновку військово-лікарської комісії від 04.03.2022 року №8/43.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

В свою чергу, положеннями абзацу 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на день першої постановки позивача на військовий облік) передбачено, що від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, зокрема, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Разом з цим, у відповідності до абзацу 3 частини 3 статті 16 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на день першої постановки позивача на військовий облік) питання звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку, - покладено на районні призовні комісії.

Як вже зазначалося вище позивача на підставі абзацу 2 частини 1 статті 18 та абзацу 8 пункту 2 частини 1 стати 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено від призову на строкову військову службу та взято на військовий облік військовозобов`язаних (що підтверджується обліковою карткою а.с.129).

Разом з цим, Настановою з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 22.01.2002 №35, в редакції наказу Міністра оборони України від 09,06.2006 №342 (чинною на день постановки позивача на військовий облік військовозобов`язаних), було передбачено, що громадяни, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, - знімаються з військового обліку.

Як наслідок, позивача зараховано в запас 06.10.2017 року та висновком військома про використання у військовий час визначено як водій автомобіля (а.с. 129, 129 з/с).

Слід зазначити, що в силу наказу Міністра оборони України «Про внесення змін до Настанови з військового обліку прапорщиків, мічманів, сержантів, старшин, солдатів і матросів запасу в Збройних Силах України та інших військових формувань» від 15.01.2015 №24, наказ Міністра оборони України від 09.06.2006 №342 (яким було передбачено зняття з військового обліку громадян, визнаних непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час) втратив чинність.

Зокрема, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку» не є тотожними.

Різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.

Аналіз змісту відповідних положень статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дає підстави для висновку, що громадяни які підлягають виключенню з військового обліку втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.

У відповідності до частини 1 статті 32 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також визнані військово-лікарськими комісіями непридатними для військової служби у воєнний час, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Враховуючи, що позивач в 2017 році був знятий, але не виключений з військового обліку, не досяг граничного віку перебування в запасі та не визнавався непридатним для військової служби у воєнний час, то відповідно увесь зазначений період він перебував у статусі військовозобов`язаного, тобто особи, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період.

У відповідності до вимог пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (додаток 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 військовозобов`язані повинні, зокрема, перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України.

Згідно вимог абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній на час відновлення позивача на військовому обліку) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

На підставі вищенаведених норм законодавства та враховуючи, що відповідно до статті 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивача було зараховано в запас (т.т. звільнено від призову на строкову військову службу), при цьому, визначено, що у військовий час він може бути використаним як водій автомобілю, та з урахуванням того, що позивач вказав, що він здоровий та відмовився від проходження ВЛК 04.03.2022 року, тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач на законних підставах 04.03.2022 був прийнятий ІНФОРМАЦІЯ_2 на військовий облік.

Щодо визнання протиправними та скасування Наказу №53 про призов позивача під час мобілізації, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У відповідності до абзацу 1 частини 5 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Вимогами абзаців 1 - 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних па військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Підстави, за якими військовозобов`язаним передбачено надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач зарахований в запас (прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України), перебував у статусі військовозобов`язаного, визначений військкомом, що у військовий час може бути використаним як водій автомобілю, не досяг граничного віку перебування в запасі, пройшов медичний огляд та визнаний здоровим, тому відповідачем з 04.03.2022 обґрунтовано взятий на військовий облік.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що наказ про призов позивача був правомірно прийнятий.

Також, щодо проходження медичного огляду для подальшого проходження позивачем військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (№2232-XII) та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).

Слід зазначити, що в даному випадку застосуванню підлягають норми глави 3 розділу II Положення №402, які встановлюють організацію здійснення у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників;

військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби);

військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти);

громадян, які приймаються на військову службу за контрактом;

кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв;

колишніх військовослужбовців;

працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться військово лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Питання медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період регламентує глава 3 розділу II Положення №402, яка містить такі пункти:

3.1. Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

3.2. Військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів.

Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Повторний медичний огляд військовозобов`язаних, які перебувають у запасі 1 і 2 розрядів, раніше визнаних придатними до військової служби або непридатними до військової служби в мирний час за станом здоров`я, які можуть бути вилікувані, а також військовозобов`язаних плавскладу ВМС Збройних Сил України проводиться один раз у 5 років ВЛК військових комісаріатів, а льотного складу - ЛЛК військових комісаріатів.

Матеріалами справи підтверджується, що позивача призвали на військову службу під час мобілізації.

З огляду на викладе, позивач під час мобілізації повинен був пройти медичний огляд ВЛК з метою визначення на час його мобілізації придатності до військової служби.

Водночас, згідно Довідки військово-лікарської комісії від 04 березня 2022 року позивач пройшов військово-лікарську медичну комісію та був визнаний придатним для військової служби.

При цьому, позивач документів які б підтверджували наявність у нього хвороб під час призову не надавав, зазначив, що він здоровий, висновки ВЛК до вищої ВЛК не оскаржував.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у разі наявності у позивача скарг на своє здоров`я, він має право звернутися до командира з рапортом щодо проведення медичного огляду та визначення стану здоров`я.

З приводу швидкого медичного огляду колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно заяви позивача від 04.03.2022 року, він зазначив, що скарг на здоров`я не заявляє, вважає себе здоровим для проходження військової служби (а.с. 133).

Скарг чи заяв позивача з приводу стану здоров`я станом на 04.03.2022 року матеріали справи не містять.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що його було призвано у першу чергу мобілізації, під яку він не підпадав, з цього приводу слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 ст. 4 зазначеного вище Закону передбачено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Оскільки чинне законодавство не оперує таким поняттям як черги (хвилі) мобілізації, то в разі, коли в країні оголошена загальна мобілізація, виникає можливість мобілізації усіх військовозобов`язаних.

Відтак, доводи позивача про те, що він мав бути призваний в іншу чергу, не має під собою законодавчого підґрунтя.

Щодо аргументів позивача з приводу порушень в оформленні повістки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Повістка є засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до територіального центру комплектування.

Форма повістки визначена Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 року № 921.

Повістка не має обов`язкового наслідку укладення контракту для проходження військової служби.

Водночас обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитися за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не повісткою, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.09.2022 року по справі №300/1263/22.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, недоліки при оформленні повісток не можуть вплинути на обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитися за викликом до відповідного територіального центру комплектування.

Враховуючи, що позивач підлягав призову на військову службу під час мобілізації як військовозобов`язаний, наявність доказу проходження ВЛК, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції матеріали справи дають підстави для висновку, шо позивачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

При цьому, відповідачем, доведено обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позовних вимог, доведено правомірність дій/рішень відповідача як суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини не спростовують доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.03.2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 20.07.2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 20.07.2023.

В повному обсязі постанова виготовлена 24.07.2023.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова