Справа № 520/17896/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позову

24 липня 2023 р. справа № 520/17896/23
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, Управління, ГУ, орган публічної адміністрації, владний суб`єкт) про: 1) визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку, не нарахуванні та не виплаті пенсії з 01.08.2022 ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної доплати до призначеної пенсії в розмірі 2000 грн. у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити з 01.08.2022 перерахунок, нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної доплати до призначеної пенсії в розмірі 2000 грн. у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» та провести виплати за перерахованою пенсією, з урахуванням виплачених сум, -

встановив:

Ухвалою від 14.07.2023 р. позов було залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків в оформленні у вигляді ознак звернення до суду із пропуском строку.

21.07.2023р. представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків, у якій просив поновити строк звернення до суду та визнати поважними причини пропуску строку на звернення до суду, але при цьому фактично стверджував, що строк звернення до суду дотриманий, оскільки позивач про порушення свого права на отримання спірної доплати до пенсії довідався лише у липні 2023 року з листування з пенсійним органом.

Вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає, що за змістом п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники справи повинні діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до власних прав і здійснювати реалізацію цих прав таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, і стосовно дотримання строку звернення до адміністративного суду.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №826/22361/15 та постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

За правилами ч.1 ст.122 і ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до суду, встановленого законом, а перебіг згаданого строку розпочинається з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

З положень наведених норм процесуального закону витікає, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення власних прав (інтересів), а й об`єктивної можливості особи знати про існування таких фактів, а тому застосовану законодавцем конструкцію «повинна була дізнатись» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення власних прав (інтересів).

Такий висновок цілком узгоджується із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16.

Відносно спірних правовідносин строк звернення особи до адміністративного суду встановлений ч.2 ст.122 КАС України і складає шість місяців.

Застосування у спірних правовідносинах ч.3 ст.51 та ст.55 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» унеможливлено як відсутністю випадку перерахунку пенсії у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, так і відсутністю випадку перерахунку пенсії взагалі (бо за постановою КМУ від 14.07.2021р. №713 здійснюється не перерахунок пенсії, а призначення, обчислення, нарахування, виплата щомісячної доплати).

Позов до суду було подано - 11.07.2023р., а отже поза межами установленого процесуальним законом строку.

З приєднаних до позову документів вбачається, що заявник лише 30.06.2023р. звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області з приводу перерахунку пенсії ОСОБА_1 у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

За цим зверненням заявника суб`єктом владних повноважень було вчинено відмову, оформлену листом від 05.07.2023 р.

У листі ГУ ПФУ в Харківській області від 05.07.2023р. указано, що заявнику початково було призначено доплату у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 саме з 01.07.2021р., але потім у зв`язку із виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 по справі № 520/7367/22 про перерахунок пенсії з 01.12.2019р. у січні 2023 р. виплату доплати у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 було припинено.

Попри існування згаданої вище відмови суб`єкта владних повноважень та обставини початкового призначення і подальшого припинення виплати доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 у спірних правовідносинах позивач прагне до ПОВТОРНОГО отримання саме з 01.08.2022р. щомісячної доплати до пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. № 713, а не до отримання щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 із календарної дати вчинення ГУ ПФУ в Харківській області управлінського волевиявлення з приводу припинення виплати доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 (тобто до поновлення виплат) або до належного виконання суб`єктом владних повноважень рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 по справі № 520/11091/22 в частині повноти виплати пенсії після перерахунку з 01.12.2019р.

Вимога позову про виплату з 01.08.2022р. щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 за характером є немайновою (нематеріальною), а за суттю неподільною, полягає у прагненні заявника спонукати орган публічної адміністрації до вчинення бажаного заявником управлінського волевиявлення з 01.07.2021р. у спосіб виплати пенсії із урахуванням доплати у порядку постанови КМУ від 14.07.2021 № 713.

Суд відмічає, що призначення щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 здійснюється суб`єктом владних повноважень безвідносно до довідки про поточне збільшене грошове забезпечення діючого публічного службовця.

У даному випадку підставою для вчинення органом публічної адміністрації відповідного управлінського волевиявлення є виключно приписи постанови КМУ від 14.07.2021р. №713.

Тому на цей випадок не поширюється дія ані ч.3 ст.51, ані ст.55 Закону України від 09.04.1992р. №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Суд відзначає, що згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

У силу приписів ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуальної дії.

Тому до кола поважних причин пропуску процесуального строку можуть бути віднесені реально існуючі обставини фактичної дійсності, які не залежать від внутрішньої волі заінтересованої особи, мали місце протягом перебігу пропущеного строку і створюють істотні та об`єктивно непереборні чи нездоланні перешкоди або труднощі у виконанні конкретної процесуальної дії у межах встановленого законом проміжку часу, у тому числі і подання позову.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 та постанови Верховного Суду від 06.04.2023р. у справі №320/7204/21.

Докази існування цих обставин відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.

Такий висновок цілком корелюється із правовою позицією постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. по справі №520/3047/2020 та постанови Верховного Суду від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20, де указано, зокрема, що суд вивчає лише ті докази, що надійшли разом з позовною заявою.

Умотивовуючи поважність причини пропуску строку на звернення до суду позивач фактично посилається на звернення до суду у межах визначеного процесуальним законом строку.

Відтак, слід дійти до висновку про те, що умотивованої заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до заявником не надано.

У силу правового висновку п.20 постанови Верховного Суду від 07.12.2022р. у справі №420/4995/21 під час вирішення питання про дотримання особою, яка звернулася до суду з адміністративним позовом, встановленого строку звернення з`ясуванню підлягають наступні обставини, а саме: - за захистом якого порушеного права особа звернулася до суду; - коли особа дізналася про порушення своїх прав (чи дотримано строк з дати обізнаності); - коли вона повинна була дізнатися про їх порушення; - чи мала вона можливість дізнатися про порушення своїх прав; - наявність поважних причин, які об`єктивно заважали дізнатись про порушення своїх прав чи звернутися з позовом до суду.

Тлумачення змісту абз.1 ч.2 ст.122 КАС України викладено також і в постанові Верховного Суду від 20.04.2022р. у справі №807/627/16, відповідно до якої неможливість точного встановлення дня обізнаності особи з порушенням власних прав зумовлює обчислення строку з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Стосовно випадку звернення громадянина до суду у спорі про пенсійне забезпечення застосованими (релевантними) є правові висновки постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19, де указано, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Відтак, у межах спору про пенсійне забезпечення саме позивач громадянин у порядку ч.1 ст.77 КАС України повинен довести факт звернення до суду у межах визначеного процесуальним законом строку або факт звернення до суду з пропуском визначеного строку з поважних причин, долучивши до матеріалів позову на виконання вимог ч.2 ст.79, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України докази, які б поза розумним сумнівом неспростовно та беззаперечно доказували обставини об`єктивної нездатності через дію непереборних та нездоланних факторів довідатись про дату призначення чи перерахунку пенсії, видів або розмірів складових призначеної чи перерахованої пенсії, суму пенсії нарахування та суму пенсії до виплати.

Проте, серед матеріалів позову та заяви про усунення недоліків від 21.07.2023р. не викладено жодних доводів (а також доказів на їх підтвердження) про об`єктивну нездатність позивача, якому має бути відомо про: відсоткове значення розміру власної пенсії відносно грошового забезпечення; розмір і види грошового забезпечення за останньою у часі довідкою про грошове забезпечення (відносно якої було постановлено рішення суду про перерахунок пенсії), про розмір щомісячної доплати у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 провести арифметичні розрахунки належного розміру власної пенсії та порівняти отриманий результат із сумою фактично одержаної пенсії.

Зважаючи на те, що призначення щомісячної доплати до пенсії громадянина у порядку постанови КМУ від 14.07.2021 № 713 здійснюється безвідносно до довідки про підвищене поточне грошове забезпечення діючого публічного службовця, то заявник повинен дізнатись про виплату належного розміру пенсії або про недоплату під час отримання чергового платежу, тобто під час отримання пенсії за серпень 2022р.

У разі ж первісного призначення органом публічної адміністрації перерахунку пенсії громадянина у порядку постанови КМУ від 14.07.2021 № 713, але припинення виплати пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. № 713 у зв`язку із перерахунком пенсії на виконання рішення суду - предметом судового захисту є не право на перерахунок пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021 № 713, а право на поновлення виплати пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021 № 713 з календарної дати, коли така виплата була припинена.

Процедурні результати застосування громадянином механізму зносин із суб`єктом права у порядку Закону України "Про звернення громадян" (тобто отримання письмової відповіді на звернення) або подача заяви про перерахунок пенсії поза межами 6-місячного строку об`єктивно не здатні слугувати початком перебігу строку на захист прав у сфері пенсійного забезпечення, порушених на думку приватної особи, у минулому.

Незгода громадянина із відповіддю суб`єкта владних повноважень про стан виконання пенсійним органом рішення суду про перерахунок пенсії (у даному випадку рішення суду від 14.11.2022 по справі № 520/7367/22) також не є початком перебігу строку на звернення до суду.

Вимоги про визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Харківській області від 05.07.2023р. з приводу призначення щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 позивач у межах даного спору не заявляв.

У позові заявник сформулював вимогу про виплату доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 з 01.08.2022р.

За відсутності поданих позивачем доказів про протилежне, суд доходить до переконання про те, що у даному конкретному випадку заявнику не могло бути невідомо про отримання або неотримання щомісячної доплати до пенсії у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 з 01.08.2022р.

Строк на захист права на отримання виплати за пенсією у порядку постанови КМУ від 14.07.2021р. №713 починав перебіг з моменту отримання виплати пенсії у серпні 2022р. і збіг не пізніше від 28.02.2023р.

Заявник подав позов 11.07.2023р., тобто поза межами строку згідно з ч.2 ст.122 КАС України.

За таких обставин, суд змушений констатувати, що заявник протягом тривалого часу за власною волею обирав пасивний спосіб поведінки стосовно спірного питання і така форма та зміст правової поведінки не свідчить про наявність факторів, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, для своєчасного звернення до суду .

Об`єктивних даних про те, що у даному конкретному випадку фізична свобода вчинення людиною діяння з приводу складання позову та вчасного звернення до суду мала неабсолютний характер та була обмежена дією факторів нездоланної або непереборної дії, ані матеріали позову, ані матеріали заяви про усунення недоліків не містять.

Оскільки заявник у клопотанні від 21.07.2023р. не навів жодних конкретних перешкод або перепон звернення до суду у період 01.08.2022р.-11.07.2023р., то суд не знаходить правових підстав для поновлення строку звернення до суду відносно вимоги, пов`язаною із календарною датою - 01.08.2022р., позаяк у даному конкретному випадку з огляду на стан виконання заявником власних процесуальних обов`язків прийняття судом саме такого процесуального рішення буде невиправданим проявом надмірної гнучкості.

Отже, суд доходить до переконання про те, що вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі №520/17896/23 були залишені позивачем без виконання, позаяк юридично умотивованого та документального доведеного клопотання про поновлення строку звернення до суду через дію поважних причин заявником подано не було.

Підсумовуючи, суддя зазначає, що у позові заявником сформульована єдина і неподільна вимога немайнового характеру про спонукання пенсійного органу до проведення виплат за постановою КМУ від 14.07.2022р. №713 з 01.08.2022р., у той час як до суду позов було подано 11.07.2023 р.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що позов поданий поза межами строку звернення до суду, заяви про поновлення строку звернення до суду заявником не подано, що згідно з ч.2 ст.123, ч.6 ст.161, п.1 ч.4 ст.169 КАС України зумовлюють прийняття процесуального рішення про повернення позову.

Оскільки заявник за власною волею поєднав в одному позові декілька різних вимог, то наслідки невиправлення недоліків в оформленні позову підлягають застосуванню до усіх викладених у позові вимог.

При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав розгорнуту оцінку усім юридично значимим факторам та обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення цього питання аргументів сторін.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118, 121-123, 160, 169, 161, 171, 173, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя -

ухвалив:

1. Викладені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 21.07.2023 р. причини - визнати неповажними.

2. Заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 21.07.2023 р. - залишити без задоволення.

3. Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2023р. у справі №520/17896/23 - визнати не виконаними.

4. Позов - повернути.

5. Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.

6. Копію ухвали надіслати заявникові.

7. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.

Суддя Сліденко А.В.