Справа № 500/9640/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/9640/21

11 липня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої Подлісної І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про заміну сторони виконавчого провадження та додані до неї матеріали по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року, що набрало законної сили 07 червня 2022 року, визнано протиправною відмову Державної фіскальної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, яка викладена у листі відповіді від 10.11.2021 № 1589/С/99-99-04-08-14, зобов`язано Державну фіскальну службу України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах ОСОБА_1 у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за №135/13402 (справа № 500/9640/21).

19 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України.

Державною податковою службою України 21 червня 2023 року через електронний суд надіслано додаткові пояснення по даній справі.

Ознайомившись з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника (позивача) та додаткових доказів.

Отож, у зв`язку з відсутністю необхідності заслухати пояснення відповідача та отримати від нього додаткові докази для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, із врахуванням достатності доказів для розгляду даної заяви, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі №500/9640/21 за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, стягувач) до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС, відповідач/боржник), третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - третя особа) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову ДФС щодо підготовки та подання третій особі документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років, яка викладена у Листі- відповіді від 10.11.2021 № 1589/С/99-99-04-08-14.

Зобов`язано ДФС підготувати на направити третій особі документи для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах позивачу у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

09 вересня 2022 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 500/9640/21, виданого 22 червня 2022 року Тернопільським окружним адміністративним судом на підставі рішення від 04 травня 2022 року.

12 грудня 2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 500/9640/21, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 22 червня 2022 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 07 лютого 2023 року, що набрало законної сили 03 травня 2023 року, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. про закінчення виконавчого провадження від 12.12.2022 №69817631.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської О.М. від 07 червня 2023 року відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 500/9640/21, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 22 червня 2022 року.

Відтак, позивач просив замінити сторону виконавчого провадження Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктами 5, 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» (далі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Пунктом 8 Порядку № 1074, визначено, що внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

Пунктом 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 (зі змінами), визначено, що Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Пунктом 1 Постанови Кабінету міністрів України від 18.12.2018 № 1200 (далі - Постанова №1200) зазначено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. У відповідності до зазначеної постанови до Державної податкової служби України передано функцію щодо адміністрування податків і зборів, тобто виконання основних завдань визначених податковим законодавством України.

Пунктом 2 Постанови № 1200 установлено, що: Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Державна митна служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування митного законодавства.

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

При цьому, як визначено абзацами шостим та восьмим пункту 2 Постанови № 1200, Державна фіскальна служба та підрозділи податкової міліції у її складі продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (далі - Постанова № 227) затверджено, зокрема, Положення про Державну податкову службу України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби» (зі змінами) погоджено пропозицію Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї Постановою № 227 функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 537) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1. Реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2.

Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (пункт 3 Постанови № 537).

При цьому визначено територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, Постанови № 1200 та № 537, Розпорядження № 682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво Державної податкової служби України та її територіальних органів, тобто про перехід до Державної податкової служби України та її територіальних органів функцій Державної фіскальної служби України у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд звертає увагу, що відповідачем у справі №500/9640/21 є Державна фіскальна служба України. При цьому, зі змісту зазначеного рішення суду по справі №500/9640/21 вбачається, що позивач був звільнений з посади начальника міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у Хмельницькій області в званні полковника податкової міліції.

Отже, позивач проходив службу в органах податкової міліції, тобто ніколи не перебував у трудових відносинах з ДПС.

Також слід зазначити, що обов`язок відповідача (ДФС) у зазначеній справі не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що були передані ДПС та її територіальним органам відповідно до Постанов № 1200, № 537 та Розпорядження № 682-р.

Статтею 348 Розділу XVIII-2 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції до 24 вересня 2021 року) передбачалося, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Згідно з пунктом 353.1. статті 353 Розділу XVIII-2 Податкового кодексу України (далі - ПК України) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

З 25 вересня 2021 року Розділ XVIII-2 ПК України виключено на підставі пункту 134 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII.

За змістом абзацу другого пункту 1 розділу ІІ Закону № 1797-VIII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 1989-VIII від 23.03.2017; в редакції Закону № 1156-IX від 29.01.2021; із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-IX від 22.09.2021 - застосовується з 25 вересня 2021 року) цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім, зокрема, пункту 134 розділу I (щодо виключення розділу XVIII-2) - з дня прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про початок діяльності Бюро економічної безпеки України, але не пізніше восьми місяців з дня набрання чинності Законом України «Про Бюро економічної безпеки України».

25 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про Бюро економічної безпеки України» від 28 січня 2021 року № 1150-IX (далі - Закон № 1150), відповідно до пункту 1 статті 1 якого Бюро економічної безпеки України - це центральний орган виконавчої влади, на який покладаються завдання щодо протидії правопорушенням, що посягають на функціонування економіки держави.

Відповідно до Закону № 1150 повноваження, пов`язані із забезпеченням запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, передані Бюро економічної безпеки України.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1150 внесено зміни до низки законодавчих актів у частині передачі прав, повноважень, обов`язків та функцій оперативних підрозділів доходів і зборів (податкової міліції) Бюро економічної безпеки України.

Таким чином, діяльність підрозділів податкової міліції не належить до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України та її територіальні органи є правонаступниками Державної фіскальної служби України та її територіальних органів. Підрозділи податкової міліції у структурі ДПС та її територіальних органів відсутні.

Крім того суд зауважує, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2021 року № 1127 «Деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби» Міністерству юстиції та Державній архівній службі доручено забезпечити прийняття Центральним державним архівом вищих органів влади та управління від апарату Державної фіскальної служби, а обласним, Київській міській державним адміністраціям забезпечити прийняття державними архівами областей, м. Києва від відповідних головних управлінь областей, м. Києва та Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в упорядкованому стані архівних справ, внесених до Національного архівного фонду, документів з кадрових питань (особового складу), документів з основної діяльності, які не завершені в діловодстві та/або строки тимчасового зберігання яких не закінчилися, у тому числі документів, що містять інформацію з обмеженим доступом.

Також слід врахувати наступне, що Державна фіскальна служба України не передавала документи до Державної податкової служби України.

З огляду на викладене, враховуючи компетенцію ДПС, остання не є уповноваженим органом щодо підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах ОСОБА_1 у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Крім того, за правилами частин п`ятої та шостої статті 107 Цивільного кодексу України юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи-правонаступника. Якщо юридичних осіб-правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно.

Якщо правонаступниками юридичної особи є декілька юридичних осіб і точно визначити правонаступника щодо конкретних обов`язків юридичної особи, що припинилася, неможливо, юридичні особи-правонаступники несуть солідарну відповідальність перед кредиторами юридичної особи, що припинилася. Учасники (засновники) припиненої юридичної особи, які відповідно до закону або установчих документів відповідали за її зобов`язаннями, відповідають за зобов`язаннями правонаступників, що виникли до моменту припинення юридичної особи, у такому самому обсязі, якщо більший обсяг відповідальності учасників (засновників) за зобов`язаннями правонаступників не встановлено законом або їх установчими документами.

Як було зазначено вище, постанова Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 682-р свідчать про компетенційне адміністративне (публічне) правонаступництво ДПС, тобто про перехід до ДПС функцій ДФС у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Державна податкова служба є правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Однак, обов`язок відповідача не стосується публічно-владних функцій у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску чи інших функцій, що були передані ДПС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №826/9815/18. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №826/1490/18 та інших.

Верховний Суд у наведених справах зазначив, що у такому випадку заміна ДФС України як відповідача може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.

Ураховуючи, що суть спору у справах №826/9815/18, №826/18481/14, №826/14904/18, №826/2850/17, №640/19105/19, №803/130/16 та №816/1231/15 не стосується публічно- владних функцій, що були передані ДПС України, і на момент вирішення судом питання про заміну відповідача до Реєстру не був унесений запис про припинення ДФС України, у наведених справах Верховний Суд визнав передчасними висновки судів попередніх інстанцій щодо вибуття ДФС України і наявності підстав для її заміни на ДПС України.

У справі № 826/9815/18 постановою Верховного Суду було сформовано правовий висновок, відповідно до якого, якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.

Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, позивач у своїй заяві про заміну сторони виконавчого провадження приходить до помилкового висновку щодо вибуття Державної фіскальної служби.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Державна фіскальна служба України (код за ) згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває в стані припинення, але не є ліквідованою/припиненою.

Отже, суд не погоджується про наявність у цій справі підстав для застосування механізму заміни сторони виконавчого провадження, передбаченого статтею 379 КАС України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 500/374/19.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги представника позивача Сороківського В.А. є необґрунтованими, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 52, 241, 248, КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача Сороківського Віктора Анатолійовича про заміну сторони виконавчого провадження у справі №500/9640/21 з Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України- відмовити.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Подлісна І.М.