Справа № 486/260/23
Суддя: Волкова О. І.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 486/260/23
Провадження № 2-а/486/4/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Волкової О.І.

за участю: секретаря судового засідання Жук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Южноукраїнськ, Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради про накладення адміністративного стягнення № 6 від 19.01.2023 на неї накладено адміністративне стягнення за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1 700, 00 грн. Вважає, що постанову складено без правових на те підстав, так як вона є найманим працівником ТОВ "РУШ" і відповідає лише за виконання своїх обов`язків, які закріплені в посадовій інструкції. Відповідно до постанови про накладення на неї адміністративного стягнення вона самовільно встановила спеціальні конструкції зовнішньої реклами, що призвело до пошкодження одягу мешканця міста, чим порушила Правила благоустрою забезпечення чистоти і порядку на території Южноукраїнської міської територіальної громади. Крім того, резолютивна частина постанови містить інформацію, що вона ФОП, проте це не відповідає дійсності. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на неї адміністративного стягнення, стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір та понесені витрати на правову допомогу.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась. Від представника позивача - адвоката Калінічевої О.О. до суду надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі та без участі позивачки.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву (а.с.46-48), в якому заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення винесена на підставі вимог ст. 283 КУпАП. Також посилався на те, що в її резолютивній частині була допущена описка щодо того, що ОСОБА_1 є ФОП. Пояснив, що на засіданні комісії були заслухані потерпілий ОСОБА_2 , що порвав куртку об штендер, та представник інспекції з благоустрою ОСОБА_3 . Тому, на його думку, позивачка у незадовільному стані утримувала спеціальні конструкції зовнішньої реклами, що призвело до пошкодження одягу мешканця міста, та підпадало під порушення пунктів 12.2.22 та 12.2.36 Правил благоустрою забезпечення чистоти і порядку на території Южноукраїнської міської територіальної громади. У результаті цього на позивачку було накладено адміністративне стягнення.

Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із матеріалів справи вбачається, що 19.01.2023 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради було розглянуто протокол від 05.01.2023 № 1 відносно керуючої магазином "EVA 1014" ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП (а.с.49), на підставі якого було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивачку в розмірі 1 700,00 грн.

Судом встановлено, що резолютивна частина постанови № 6 про накладення адмінстративного стягнення від 19.01.2023 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради не містить посилання на статтю КУпАП, за якою призначене стягнення. Крім того, в постанові зазначено, що позивачка ОСОБА_1 є ФОП, що не відповідає дійсності.

Адміністративні комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради розглянула протокол без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, чим було порушено право на її захист. Крім того відповідачем не надано жодного письмового доказу щодо роз`яснення позивачці прав передбачених ст. 268 КупАП при розгляді протоколу. Дані обставини призвели до порушення права на захист, а не дотримання такої вимоги серйозно позначилося на справедливості самого розгляду даного протоколу посадовою особою, уповноваженою на розгляд даної категорії протоколів про адміністративне правопорушення.

З пояснень відповідача вбачається, що при винесені постанови адміністративна комісія обмежилась лише поясненнями потерпілого та представника інспекції з благоустрою та розглянула його без участі ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України)

Суд зазначає, що ОСОБА_1 не була присутня при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач не з`ясував причини її відсутності, чим порушив її права на захист.

Позивачка була позбавлена можливості реалізувати при розгляді адміністративної справи передбачені законом права, якими наділено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, користування юридичною допомогою, оскільки відповідач належним чином не з`ясував дійсних обставин справи під час розгляду справи, причини її неприбуття, порушив вимоги національного законодавства, а саме: ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право захищати себе особисто, використовувати допомогу адвоката на свій власний вибір і за певних умов одержати правову допомогу безоплатно. Якщо ця особа не має достатніх коштів для оплати допомоги захисника, то вона має право отримати таку допомогу безоплатно. А отже відповідач не прийняв заходів щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що мають значення у справі.

Позивачка в позовній заяві також просить вирішити питання стягнення судових витрат за надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.12.2018 р. у справі № 826/856/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із правовою допомогою, компенсації підлягають лише ті послуги, які вказано в договорі.

Згідно з Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд зазначав, що у підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Також згідно із статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

З огляду на матеріали справи, між ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги № б/н від 13.02.2023 (а.с. 27-29).

Відповідно до ордеру серії АЕ № 1181115 від 13.02.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Калінічевої О.О. укладено договір про надання правової допомоги б/н (а.с.25).

Суд проаналізував роботу адвоката Калінічевої О.О. при розгляді адімінстративної справи та прийшов до наступного висновку.

Суд призначав справу до розгляду 4 рази.

Адвокат Калінічева О.О. жодного разу не брала участь у судових засіданнях по адіміністративній справі, а лише тричі надсилала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки (а.с.71, 81, 91).

Відповідно до Постанови ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Виходячи із системного аналізу Великої Палати, надання адвокатом правової допомоги та факт оплати таких послуг може підтверджуватися різними доказами, зокрема, наступними:

- відповідний договір про надання правової допомоги;

- розрахунок наданих послуг;

- детальний опис виконаних доручень клієнта;

- акт прийому-передачі виконаних робіт;

- платіжні доручення, квитанції або касові чеки на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом;

- інші документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 04 березня 2021 року по справі № 280/429/19.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Велика Палата ВС у своїй постанові від 19.02.2020 р. по справі № 755/9215/15-ц роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Суд враховує складність справи, кваліфікацію та досвід адвоката, реально витрачений адвокатом час, а також те, що нею не було документально підтверджено всі виконані роботи при наданні правничої допомоги, та вважає, що витрати на ведення справи адвокатом Калінічевою О.О. не підтверджені, а тому позовна вимога щодо розподілу судових витрат, а саме: витрат на правову допомогу, не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтей 2, 5, 8 9, 10, 77, 241, 242, 243, 244, 246,250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради від 19.01.2023 № 6 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Стягнути з Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати за оплату судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

В частині стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова