Справа № 643/1285/22
Суддя: Черняєва Т. М.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.07.2023Справа № 643/1285/22
Провадження № 2-а/554/95/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Черняєвої Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 6 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Самборського Вадима Миколайовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова із адміністративним позовом до Інспектора 4 батальйону 6 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Самборського Вадима Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕГА № 587483 від 18 січня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Історія справи

Ухвалою Осудді Московського районного суду м.Харкова від 21 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі № 643/1285/22, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 21.04.2023 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді від 09.06.2023 року задоволено клопотання представника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Шенкоржевської Римми Юріївни, залучено до участі у справі як співвідповідача Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 18.02.2022 року інспектором 4 бат. 6 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Самборським В.М. винесено стосовно нього постанову серії ЕГА № 587483 від 18 січня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що зазначена постанова була винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Зауважив, що у день складення постанови, він взагалі не перебував у приміщення залізничного вокзалу за вказаною у постанові адресою та у зазначений час, до постанови не додано жодного доказу на підтвердження протилежного.

08 червня 2023 року до суду від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 18.01.2022 року о 22:37 ОСОБА_1 перебував у приміщенні залізничного вокзалу Харків-Пасажирський, що розташований по вул.Площа Привокзальна, 1 м.Харкова без засобів індивідуального захисту, а саме без захисної маски, що закриває ніс та рот, чим порушив вимоги Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року. Інспектором дотримано вимоги законодавства щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому вважають, що позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 587483 від 18 січня 2022 року, 18 січня 2022 року інспектором 4 батальйону 6 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Самборським В.М.було винесено постанову у зв?язку з тим, що ОСОБА_1 перебував у приміщенні ж.д. вокзалу за адресою: площа Привокзальна, 2 у м.Харкові, без засобів індивідуального захисту, зокрема распіратора або захисної маски, що закриває ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09 грудня 2020 року (а. с. 5, 22-23).

Цією ж постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (далі - Постанова № 1236), з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на території України установлено карантин.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2-2 Постанови № 1236, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абзаців 1 та 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Висновки щодо правозастосування

З аналізу наведених положень чинного законодавства вбачається, що висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідач, підтверджуючи правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Всупереч викладеним нормам чинного законодавства, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд встановив, що 18 січня 2022 року інспектором 4 батальйону 6 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Самборським В.М.було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕГА № 587483 від 18 січня 2022 року, відповідно до якої, 18 січня 2022 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Крім того, зі змісту цієї ж Постанови слідує, що інкриміноване позивачу правопорушення полягало в тому, що він перебував у приміщенні залізничного вокзалу у м.Харкові, без захисної маски. Однак, будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується рішення відповідача про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення у Постанові відсутні.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань.

Відповідно до п. 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999 (далі - Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Отже, лише фіксація саме вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем 1 адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 липня 2018 року у справі № 712/5675/17.

Оскаржувана постанова не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення правопорушення позивачем, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У матеріалах справи така фіксація чи інші докази правопорушення, передбачені ст.251 КупАП, відсутні. Відповідач у встановленому порядку та строки не надав до відзиву жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, хоча мав можливість реалізувати свої процесуальні права і довести правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені судом обставини та беручи до уваги те, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржувана є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має правоскасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, оскільки відповідач 2, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 132 КАС України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на задоволення позову, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 241-245 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 6 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Харківській області Самборського Вадима Миколайовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Постанову серії ЕГА № 587483 по справі про адміністративне правопорушення від 18 січня 2022 року - визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути із Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.М.Черняєва