Справа № 340/2137/22
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2137/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року (суддя Жук Р.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому позивач просив визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 26.04.2021 № б/н про стягнення виконавчого збору з нього у розмірі 2 022, 24 дол. США.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною і скасовано постанову від 26.04.2021 ВП № НОМЕР_1 про стягнення виконавчого збору у розмірі 2022,24 доларів США.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду виконано не у повному обсязі, оскільки стягненню заборгованості по рішенню суду підлягає саме в іноземній валюті, а не в гривневому еквіваленті. Стягненню підлягає заборгованість в сумі 28 772, 10 доларів США та 2 872, 73 грн, та відповідно до стягнення підлягає виконавчий збір в сумі 2 877, 21 доларів США та 287, 27 грн.

Таким чином, вважає, що при винесенні державним виконавцем 26.04.2021 постанови про стягнення виконавчого збору не відбулось подвійного стягнення, а стягнуто виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Посилається на пропущений строк звернення позивача до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджено, у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 1109/5101/2012, 2/1109/2522/2012 від 07.02.2013 Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 25375 дол. США 56 центів, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 202 623,85 грн. - заборгованості за кредитом, 3396 дол. США 54 цента, що за курсом НБУ відносно гривні еквівалентно 27 121,37 грн. - заборгованості по відсоткам, 378, 17 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 1337, 26 грн. - пені за несвоєчасне погашення відсотків та по 1157, 30 грн. судового збору з кожного (а.с. 52).

02.08.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа (а.с. 53-54)

27.09.2014 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 23261,79 грн. (а.с. 56).

На виконання даного рішення суду державним виконавцем протягом 2018-2019 р.р. на користь стягувана - АТ «УкрСиббанк» стягнуто та перераховано кошти в сумі 232 617,95 грн., тобто суму заборгованості зазначену у виконавчому документі в гривневому еквіваленті, а також стягнуто виконавчий збір в сумі 23261,79 грн. (а.с. 82, 88, 94-95).

26.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про 26.04.2021 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 2022,24 доларів США (а.с. 149).

Незгода із прийняттям відповідачем другої постанови про стягнення виконавчого збору обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (чинного на час відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV, зокрема, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Між тим, 02.06.2016 прийнято Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІII (далі - Закон № 1404-VІII).

Згідно з пунктами 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VІII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За приписами статті 1 Закону № 1404-VІII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1404-VІІІ слід вважати, що кожна окрема виконавча дія та відповідно прийнята постанова державного виконавця в межах виконавчого провадження повинна регулюватись тим нормативно-правовим актом, під час дії якого вона була розпочата.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Аналогічний правовий підхід застосовано у постанові Верховного Суду від 11.09. 2019 у справі № 553/196/18 та постанові від 19.06.2019 у справі № 824/172/18-а.

Матеріалами справи підтверджено, що при пред`явленні виконавчого листа до виконання у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 державним виконавцем 27.09.2014 винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача в розмірі 23261,79 грн.

Судами встановлено, що державним виконавцем протягом 2018 - 2019 років на користь стягувача АТ УкрСиббанк" стягнуто та перераховано кошти в сумі 232617,95 грн., тобто суму заборгованості зазначену у виконавчому документі в гривневому еквіваленті, а також стягнуто виконавчий збір в сумі 23261,79 грн.

Отже, в даному випадку, оскаржувана постанова поклала на позивача додатковий тягар щодо повторної сплати виконавчого збору, який був визначений постановою про стягнення виконавчого збору від 27.09.2014 ВП № НОМЕР_1.

Суд враховує, що відповідно до правил, які діяли на час відкриття виконавчого провадження і були встановлені ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, розмір виконавчого збору підлягав визначенню постановою державного виконавця в тому разі, якщо боржник не виконав рішення майнового характеру у встановлений строк. Можливість здійснення перерахунку та збільшення раніше визначеного розміру виконавчого збору Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV та Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII не передбачена.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що у державного виконавця не було підстав для прийняття постанови щодо стягнення виконавчого збору від 26.04.2021 № б/н про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 022, 24 дол. США.

Щодо доводів відповідача про пропущений позивачем строк звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з долученої до матеріалів справи заяви про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, позивач ознайомився із матеріалами 06.04.2022 року (а.с. 179), а до суду звернувся із позовом 11.04.2022. Доказів того, що позивачу було відомо про існування оскаржуваної постанови з 17.01.2022 року суду не надано.

Враховуючи наведені обставини, суд погоджує висновок суду першої інстанції про дотримання позивачем строків звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова