Справа № 494/946/23
Суддя: Римар І. А.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
20.07.2023
Справа № 494/946/23
Провадження № 2-а/494/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Римаря І.А.,

за участю: секретаря Козубенко О.О.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - Колісніченко А.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Одеській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Березівського РВП ГУНП в Одеській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

В позові просить скасувати постанову серії БАД №119359 від 22.05.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження по справі.

У позові посилається на те, що 22.05.2023 року о 17.36 год інспектором Березівського РВП Колісніченком А.І було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. У даній постанові зазначено, що 22.05.2023 року о 17.21 годині по вул. Грушевського в м. Березівка ОСОБА_1 керував автомобілем марки SKODA OCTAVIA д/н НОМЕР_1 здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом, чим порушив п.п. 14.6-а ПДР та скоїв правопорушення за ч.2 ст 122 КУпАП. Як зазначає позивач, що він категорично заперечує що ним були порушені ПДР, тому що співробітниками поліції не було доведено те, що ним було здійснено обгін транспортного засобу ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом в м. Березівка, а навпаки співробітники поліції навмисно спровокували його, щоб він обігнав їх службову машину під час патрулювання, так як вони їхали перед ним тривалий час приблизно біля 25 км/год. Крім цього зазначив, що ніякого дорожнього знаку про наявність пішохідного переходу на місці обгону не було. Тобто ніяких доказів його вини немає, а отже немає й суб`єктивної сторони і відповідно складу правопорушення. На підставі викладеного просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження по справі.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 18.08.2023 року.

У судовому засіданні 20.07.2023 року позивач підтримав подану позовну заяву та просив задовольнити її.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.07.2023 р позовні вимоги не визнав. Зазначив, що протокол відносно ОСОБА_1 складено на законних підставах. Також 12.06.2023 р подав відзив на позовну заяву.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і проаналізувавши відоезаписи, суд доходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно постанови складеної інспектором сектору реагування патрульної поліції Березівського РВП ГУНП в Одеській області Колісніченком А.І 22.05.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КупАП, а саме те, що він здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом . Отже, даною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкриміновано адміністративного правопорушення , окрім постанови взагалі відсутні.

Водночас, судом під час судового розгляду досліджено відеозапис, в якому вбачається, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 дотримувався правил дорожнього руху, чітко видно про наявність пішохідних переходів та дорожніх знаків «Пішохідний перехід».

Разом з цим, посилання слідчого , що на дорозі намальована зебра та останній є мешканцем Березівки, а тому повинен знати , що там знаходить пішохідний перехід, спростовується самим відеозаписом.

Оскільки, поперше, будь-якого дорожнього знаку «Пішохідний перехід» під час керування транспортним засобом та обгону поліцейського автомобіля не має, про що сам зазначив представник відповідача.

По друге, чіткого малюнку пішохідний перехід на дорожньому покритті де здійснювався обгін та порівнюючи з іншими малюнками пішохідного переходу по вказаній дорозі, беззаперечно вбачається, що він є нечітким та фактично затертим, що в дощову погоду не дає переконатись водієві про його наявність за 50 метрів.

Відповідно до правової позиції ВС, яка наведена в постанові від 24.04.2019 року у справі №127/12081/17 неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд вважає зазначити, що саме внаслідок неналежного виконання обов`язків посадовою особою, відповідальною за утримання вулично-дорожньої мережі м. Березівці, відсутність дорожніх знаків та чіткого малюнку пішохідний перехід, дає підстав для звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому суд зазначає, що особа може бути притягнута судом до адміністративної відповідальності лише в тому випадку, коли її вина доведена поза розумним сумнівом.

Постанова про адміністративне правопорушення не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За відсутності доказів фактичних обставин правопорушення визнати особу винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, на думку судді, не можливо, оскільки беззаперечних доказів вини суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а тому з урахуванням ст.77 КАС України, суд доходить висновку про задоволення позовної вимоги щодо скасування постанови про адміністративне правопорушення Серії БАД №119359 від 22.05.2023 рокута закриття провадження по справі.

Також позивач просить покласти витрати, пов`язані з розглядом цієї справи на відповідача, а тому задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір, який підлягає стягненню в сумі 496 грн. 20 коп.

Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь правничу допомогу у розмірі 1000 грн.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При цьому, суд звертає увагу, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними, тому це може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Більш того, під час судового засідання, позивач не надав будь-яких доказів щодо сплати за правову допомогу у розмірі 1000 грн та пояснив , що такі докази перерахунку коштів - відсутні.

Враховуючи наведене, а також те, що дана адміністративна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, як справа незначної складності (малозначна справа), у вказаній категорії справ є значна стала судова практика, а позивач не надав обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви та інших документів у даній справі вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, тому суд дійшов висновку, що розмір відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу є не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Березівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Одеській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАД №119359 від 22.05.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст 122 КУпАП.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП України.

Стягнути з Березівського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області (вул. Мічуріна 3, м. Березівка Одеської області) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.07.2023 року.

Суддя І.А. Римар