Справа № 367/651/23
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №367/651/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Хоміщак Н.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи: Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправними дій щодо тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на зберігання,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, в якому просить скасувати повідомлення та винесену постанову постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №240701235, а провадження у справі закрити, компенсувати заподіяну йому матеріальну та моральну шкоду за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 5936 40 коп. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказує про те, він 07.01.2023 року здійснив тимчасову зупинку у м. Львові на вул. Винниченка з метою перенесення особистих речей до номеру тимчасового проживання. Коли він повернувся до місця зупинки, то не виявив свого автомобіля і лише після дзвінка до поліції дізнався, що автомобіль було евакуйовано за порушення правил зупинки та паркування та поміщено на штрафмайданчик. Також позивач вказує, що інспектором з паркування було складено повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та прийнято рішення про тимчасове затримання та доставлення на зберігання транспортного засобу. Позивач вважає оскаржуване повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності таким, що винесено з грубим порушенням норм матеріального та неправильним застосуванням норм процесуального права, всупереч вимогам законодавства України, які регулюють відносини в сфері дорожнього руху. Стверджує, що ним здійснена зупинка, проте не на перехресті вулиць Володимира Винниченка Просвіти, як зазначено в оскаржуваній постанові, а безпосередньо на вулиці Володимира Винниченка, на відстані дальше 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, у місці, де не було жодних забороняючих знаків, що не створювало перешкоду дорожньому руху. Вважає, що здійснив зупинку в дозволеному місці, а тому евакуація його автомобіля на штрафмайданчик була незаконною. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Враховуючи наведене, просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов просив задовольнити.

Від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній вказує, що згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України, перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному місці, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території. Відповідно до п.п. «ґ» п.2 ч.3 ст.265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Таким чином, вихідною межею перехрестя є місце початку заокруглення проїзної частини дороги. Вказує, що із фотографій вбачається, що транспортний засіб «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , розміщений на перехресті вулиць Володимира Винниченка Просвіти, тому в даному випадку наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Вказане розміщення транспортного засобу позивачки є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) або створює загрозу безпеці руху. Транспортний засіб позивача знаходився на перехресті, що не відповідає вимогам п. 15.9 (ґ) розділу 15 ПДР та пп. (г) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП. Вказує, що доказами у даній справі є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Також вказує, що ідентифікатором доступу до зображень матеріалів фото фіксації адміністративного правопорушення, розміщених на офіційному веб-сайті http://inspector.lviv.ua, є серія та номер повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. Додатково зазначив, що на момент оскарження позивач повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ 240701235, інспектором з паркування постанова не була винесена, оскільки встановлювалась відповідальна особа, визначена ст. 14-2 КУпАП. Додатково вказує, що тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик було здійснено відповідно до вимог законодавства, оскільки такий транспортний засіб був розташований у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на перехресті. Вказує, що позивач не навів належних та допустимих доказів, які б підтверджували незаконність винесення повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому матеріальна та моральна шкода відшкодуванню не підлягає. Просить проводити розгляд справи без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ГУ «Державної казначейської служби України у Львівській області подав до суду відзив, у якому вказав, що ГУ Державного казначейства виступає органом, який здійснює виконання судових рішень у даній категорії справ, а відтак не може буде залучено до участі у справі в якості відповідача. Додатково повідомив, що позивачем безпідставно визначено спосіб відновлення порушеного права, оскільки відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів місцевого самоврядування здійснюється самостійно органами місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом. Також вказав, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача, наявність моральної шкоди та причиновий зв`язок між діями відповідача та заподіянням моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 240701235 ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Львів, перехрестя вулиць Винниченка-Просвіти, чим порушив вимоги підпункту (ґ) пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху України, а саме, зупинка на перехрестях, що створює перешкоду дорожньому руху. У зв`язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

З акту № 42-236 огляду та тимчасового затримання транспорту від 07.01.2023 року вбачається, що автомобіль марки Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 було тимчасово затримано з перехресть вул. Винниченка-Просвіти шляхом його доставлення для зберігання на спеціальний майданчик по вул. Тролейбусна, 1 у зв`язку з порушенням вимог . 15.9 (ґ) розділу 15 ПДР та пп. (г) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, з наданих позивачем квитанцій вбачається, що ним було сплачено 240 грн. за зберігання транспортних засобів на спеціальному майданчику, 2234,40 грн. за транспортування транспортного засобу на спеціальний майданчик та 340 грн штрафу за порушення правил паркування.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю, щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Розділом 15 Правил дорожнього руху, що були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі - ПДР), передбачено правила зупинки та стоянки транспортних засобів.

Пунктом 15.1 ПДР встановлено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

У випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху), що передбачено п.15.2.

Згідно з п. 15.9 «ґ» ПДР, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Окрім цього, відповідно до п.15.10 «а» стоянка забороняється в місцях, де заборонена зупинка.

Згідно з п.1.10 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до пп. (ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Вказане розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) або створює загрозу безпеці руху.

Згідно з п.1.10 ПДР, перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу

Здійснення зупинки в недозволеному місці, а саме - на перехресті, суттєво перешкоджає дорожньому руху шляхом звуження проїзної частини дороги, а відтак зменшення її пропускної здатності, створення умов для примусової зміни смуги руху водіями інших транспортних засобів.

Отже, в діях позивача наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, оскільки ним на транспортному засобі марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , було здійснено зупинку за адресою: м. Львів, на перехресті доріг вул. Володимира Винниченка - вул. Просвіти. Даний транспортний засіб знаходився на перехресті, що не відповідає вимогам п.15.9 (ґ) розділу 15 ПДР та пп. (ґ) п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На фотофіксації (додаток 1 до відзиву) видно, що транспортний засіб марки «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться на перехресті, оскільки розміщений після початку заокруглень країв проїзної частини дороги.

Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст.14-2 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів.

Щодо твердження позивача про зупинку транспортного засобу безпосередньо на вулиці Володимира Винниченка, на відстані дальше 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини, то такі спростовуються представленими відповідачем фотографіями.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Інспектором дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП та розміщено зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті, в мережі Інтернет, за посиланням: http://inspector.lviv.ua.

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектором з паркування, визначений статтями 279-1 - 279А КУпАП.

Відповідно до вимог статті 279 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів , а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14'2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ч. 1 ст. 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів справи вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення та її скасування.

Пояснення позивача про правомірність його дій спростовуються наведеними вище нормами ПДР України, та дослідженими судом доказами у справі, зокрема наданою фотофіксацією події адміністративного правопорушення, якою підтверджується порушення водієм правил дорожнього руху та спростовуються зазначені в позовній заяві обставини.

Таким чином, доводи позивача є безпідставними, обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

В розглядуваному випадку спірна постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, суд оцінюючи зібрані у справі в сукупності докази, дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимог визнання протиправними дій інспектора Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури управління безпеки Львівської міської ради щодо тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на зберігання.

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 р. № 990 ( далі - Постанова № 990), тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема: з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 3 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою КМ України від 14.11.2019 №990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договору про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Пунктом 12 Постанови № 990 визначено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуг з доставлення та/або зберігання транспортного засобу та сплата штрафу за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Рішенням Львівської міської ради № 403 від 03.06.2022 року «Про затвердження розмірів плати за транспортування тимчасово затриманих інспекторами з паркування транспортних засобів на спеціальні майданчики, встановлено, що вартість послуги з транспортування транспортного засобу на спеціальний майданчик повною масою:

-до 2000 кг включно становить 1862 грн.

-від 2001 кг до 3000 кг 2173 грн.

-від 3001 кг 2638 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що інспектором з паркування повністю дотримані норми чинного законодавства України при прийнятті рішення щодо тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на зберігання. постанови про накладення адміністративного стягнення серія від 02.11.2022 серія 1КІ № .

Щодо вимог про компенсацію матеріальної та моральної шкоди.

Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 9 цієї постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано ні протиправності дій відповідача, ні наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними рішеннями, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, відповідно до яких заподіяно шкоду.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідачів позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи: Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, визнання протиправними дій щодо тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на зберігання,- відмовити.

Повний текст рішення складений 24 липня 2023 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мироненко Л.Д.