Справа № 460/9777/23
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2023 року м. Рівне №460/9777/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба;

-зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 рік - 19 діб та за 2022 рік - 41 доба, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023;

-визнання протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік у зв`язку зі звільненням;

-зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 - 2022 роки та за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік.

Ухвалою суду від 19.04.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки питання виплати грошової компенсації за не використану частину відпустки поліцейськими, які звільняються, врегульовані нормами п.8 розділу ІІІ "Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, а саме: виплата компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції. Просить суд, в задоволенні позовних вимог відмовити.

15.05.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій спростовано аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 31.03.2023 №74 о/с майора поліції ОСОБА_1 (0013579), старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області було звільнено зі служби в поліції з 31.03.2023.

Зі змісту наказу вбачається, що станом на день звільнення стаж служби в поліції становить 16 років 06 місяців 18 днів; вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги в календарному обчисленні становить 16 років 06 місяців 18 днів; виплачено компенсацію за 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік та за 8 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2023 році.

03.04.2023 представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Рівненській області з адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію щодо: використання позивачем додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік; нарахування та виплату компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2015 - 2023 роки у день звільнення позивача зі служби; розрахунок щорічних відпусток (основна та додаткова), кількість днів та використання їх за період з 2021 по 2023 роки.

Листом від 10.04.2023 №11/79 Аз "Про розгляд адвокатського запиту" Головне управління Національної поліції в Рівненській області повідомило представнику позивача, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України в період: з 07.11.2015 по 23.05.2016 в Департаменті захисту економіки, з 23.05.2016 по 06.05.2019 в Департаменті кіберполіції, з 06.05.2019 по 07.12.2019 в ГУНП в Рівненській області, із 07.12.2019 по 07.04.2021 в Департаменті кіберполіції та із 07.04.2021 по 31.03.2023 в ГУНІ в Рівненській області.

Під час проходження служби в ГУНП в Рівненській області в зазначений вище період рапортів щодо надання відповідно до частини 2 статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII та статті 16-2 Закону України "Про відпустки" додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, від ОСОБА_1 не надходило.

Щодо надання відповідно до статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за період з 2021 по 2023 роки повідомлено, що ОСОБА_1 було подано рапорт та використано частину щорічної відпустки за 2021 рік (наказ ГУНПІ в Рівненській області від 20.07.2021 №111 о/c). За 2023 рік виплачено компенсацію за 11 діб додаткової оплачуваної відпустки та за 8 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу (наказ ГУНІІ в Рівненській області від 31.03.2023 № 74 о/c). Інших рапортів щодо надання відпусток від ОСОБА_1 не надходило.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та не виплати компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 - 2022 роки та за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за з 2015 - 2023 роки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

За приписами ст. 4 Закону України "Про відпустки" від 05.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватися інші види відпусток.

Відповідно до ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Частинами 1, 2 ст. 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно з ч.1, 2, 3, 4 ст. 93 Закону № 580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до ч. 8, 9, 10, 11 ст. 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

За ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) установлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Частинами 1, 2 статті 94 Закону № 580-VIII установлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Так, приписами абз.1 п.8 розділу III Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, встановленому за основною штатною посадою.

Водночас, положеннями абз.7, 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Спірним у цій справі є право позивача на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2023 роки, так і компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 - 2022 роки.

Так, Верховний Суд України у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 дійшов наступних висновків: "… законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки."

Висновки аналогічного характеру викладено в постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №640/85/20.

У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до наказу від 20.07.2021 №111 о/с ОСОБА_1 використав частину щорічної оплачуваної відпустки за 2021 рік - 20 діб, із 28.07.2021 по 16.08.2021. В даному наказі також зазначено, що частина щорічної оплачуваної відпустки за 2021 рік становить 10 діб, невикористана додаткова оплачувана відпустка за 2021 рік становить 9 діб.

Крім того, листом від 10.04.2023 №11/79 Аз "Про розгляд адвокатського запиту" Головне управління Національної поліції в Рівненській області повідомило представнику позивача, що за 2023 рік виплачено компенсацію за 11 діб додаткової оплачуваної відпустки та за 8 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу (наказ ГУНІІ в Рівненській області від 31.03.2023 № 74 о/c). Інших рапортів щодо надання відпусток від ОСОБА_1 не надходило.

Також, судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 31.03.2023 №74 о/с позивачу виплачено компенсацію за 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік та за 8 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2023 році.

Відтак, при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним частину щорічних чергових відпусток за 2021 рік та 2022 рік. Однак відповідачем протиправно не виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за вказані роки.

Щодо грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постановах від 14 квітня 2021 року у справі № 620/1487/20 і від 29 квітня 2021 року у справі № 200/602/20-а, від 11.11.2021 у справі № 200/1175/20-а дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону № 504/96-ВР та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.

Положення Закону № 3551-ХІІ не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2015-2023 роках додаткову відпустку як учаснику бойових дій.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах. Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2021 рік та за 2022 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки за 2021 рік та за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 31.03.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Хвильового, 2,м. Рівне,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Повний текст рішення складений 21.07.2023.

Суддя Олег ГРЕСЬКО