Справа № 140/3239/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3239/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 17.03.2022 був призваний на військову службу по мобілізації до Збройних Сил України (далі ЗСУ) Конотопським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 , зарахований до списку особового складу ВЧ НОМЕР_1 , з 26.07.2022 і по сьогодні проходить військову службу в цій частині та знаходиться у зоні бойових дій.

У позивача виникла необхідність звільнитися з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) (потреба догляду за хворим батьком, який за висновком лікарсько-консультативної комісії (далі ЛЛК) потребує постійного догляду), у зв`язку із чим ОСОБА_1 подав рапорт своєму безпосередньому командиру та командиру ВЧ НОМЕР_1 з пакетом документів, які підтверджують наявність зазначених обставин, однак письмової відповіді щодо результату розгляду питання звільнення не отримав, а був усно повідомлений про відмову в підписанні рапорту та його задоволення.

Позивач вважає бездіяльність відповідача, яка полягає у його не звільненні з військової служби за сімейними обставинами протиправною та такою, що порушує його право на гарантований державою порядок проходження військової служби.

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не звільнення за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворим батьком, який за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, та зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворим батьком, який за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 20).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з огляду на те, що підстави для звільнення позивача з військової служби згідно із поданим ним рапортом відсутні (а. с. 26-28).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 17.03.2022 був призваний на військову службу по мобілізації до ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 (а. с. 8).

09.01.2023 ОСОБА_1 скерував поштою командиру ВЧ НОМЕР_1 рапорт, в якому просив звільнити його з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII за сімейними обставинами: у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворим батьком, що підтверджується довідкою ЛКК ТзОВ «Центр сімейної медицини «Мій лікар» від 07.01.2023. До рапорту додав копії документів: свідоцтва про народження, довідки ЛКК, паспорта батька, довідки про склад сім`ї (а. с. 9-11, 13, 15-16, 31).

Листом від 04.03.2023 № 2152 ВЧ НОМЕР_1 повідомила представника позивача адвоката Самок О.А. про розгляд вказаного рапорту та про відсутність підстав для звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, оскільки ОСОБА_1 необхідно подати рапорт встановленого зразка з усіма належним чином завіреними документами, які підтверджують дану підставу (а. с. 32-33).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Кабінет Міністрів України, відповідно до статті 26 Закону № 2232-XII, постановою «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 № 413 (далі Постанова № 413), затвердив перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу.

Так, військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

В примітці до вказаного вище переліку визначено, що члени сім`ї військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу - особи, внесені в особову справу військовослужбовця або особи рядового чи начальницького складу: дружина (чоловік), діти, батьки та батьки дружини (чоловіка), які перебувають на його утриманні.

Отже, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьками, що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії, позаяк необхідність постійного стороннього догляду підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років (саме на наявність висновку МСЕК як належного медичного документу, який підтверджує необхідність стороннього догляду за хворими батьками, зазначено у постанові Верховного Суду від 15.11.2019 у справі № п/811/1375/16).

Згідно із пунктом 3, 4, підпунктом 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2019 № 1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Міські, міжрайонні, районні комісії визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.07.2008 за № 589/15280, ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний),- до досягнення дитиною 16-річного віку.

Отже, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується виключно відповідним медичним висновком МСЕК, у той час як необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною до 18 років підтверджується висновком ЛКК.

Судом встановлено, що до рапорту від 09.01.2023 позивач додав копію висновку ЛКК № 6 від 07.01.2023, виданого ТзОВ «Центр сімейної медицини «Мій лікар» про те ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько позивача), потребує постійного стороннього догляду та сторонньої допомоги (а. с. 15).

Проте, вказана довідка ЛКК ТзОВ «Центр сімейної медицини «Мій лікар» від 07.01.2023 № 6 не є належним медичним документом, який посвідчує необхідність здійснення постійного догляду за батьком позивача, що є підставою для звільнення згідно із підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, позаяк таким документом має бути виключно відповідний медичний висновок МСЕК.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд звертає увагу, що позивач оскаржує лише бездіяльність відповідача щодо не звільнення, за його рапортом, з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворим батьком, який за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Враховуючи, що у відповідача не було правових та фактичних підстав для задоволення поданого позивачем рапорту від 09.01.2023 про звільнення з військової служби у зв`язку із необхідністю постійного догляду за хворим батьком згідно підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, позаяк позивач на підтвердження необхідності постійного стороннього догляду за хворим батьком не подав відповідного медичного висновку медико-соціальної експертної комісії, тому у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх