Справа № 320/8549/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року № 320/8549/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «Будпостач» (далі - позивач) із позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000052/2 від 26.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що при митному оформленні товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022, який ввозився на митну територію України, ним було визначено його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту). Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару надав митному органу документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), підтверджують митну вартість товару та містять об`єктивні відомості про складові митної вартості товару, подані документи не містять розбіжностей.

Позивач стверджує, що митний орган зазначених документів не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу.

Відповідачем, на переконання позивача, неправомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000052/2 від 26.10.2022, яким скориговано заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022, незважаючи на подані позивачем необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару за ціною, заявленою декларантом.

Позивач не погодився з рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі й перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом (грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів - фінансову гарантію).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази по справі від позивача та відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022, посадовою особою Рівненської митниці встановлено, що в документах, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до частин другої та третьої статті 53 МК України, не містяться всі дані відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів прийняте митним органом із урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Розглянувши подані документи й матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Будпостач» (місцезнаходження: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9Е, кім. 314, ідентифікаційний код 24267110) зареєстровано в якості юридичної особи 07.03.1996, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис №1 067 120 0000 000680 від 27.09.2004.

Судом встановлено, що 20.05.2020 між Jiangsu Huadiam Tools Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець), та позивачем був укладений контракт №1288 (далі - контракт), відповідно до пунктів 1, 2.2, 3, 4 та 9 якого продавець виробляє та продає, а позивач купує з доставкою на територію України морським транспортом (доставка на умовах FOB китайський порт відповідно до Incoterms 2010) товари (диски) у відповідності до проформи-інвойса або інвойса, які оформлюються на кожну партію товару й визначають асортимент, кількість, загальну вартість товару, строк поставки товару й порядок платежів. Проформа-інвойс або інвойс є невід`ємною частиною контракту.

Ціна на товар встановлюється в доларах США і включає в себе вартість тари, маркування, пакування, отримання всієї товаросупровідної документації, передбаченої контрактом та необхідної для ввезення в Україну, навантаження товару на транспортний засіб, транспортування відповідно до умов поставки, зазначених у проформі-інвойсі та/або інвойсі.

Платежі за контрактом здійснюються в доларах США: 1) шляхом передоплати на рахунок продавця в сумі часткової поставки за контрактом, зазначеної в проформі-інвойсі та/або інвойсі продавця; 2) або шляхом відкриття безвідкличного(их) документарного(их) акредитива(ів) на суму часткової(их) поставки(ок) за контрактом у відповідності до проформи-інвойса(ів) та/або інвойса(ів) продавця; 3) або шляхом відстроченого платежу у строки, зазначені у відповідній проформі-інвойсі та/або інвойсі продавця.

Умови оплати кожної часткової поставки за контрактом повинні бути вказані у відповідній(их) проформі-інвойсі(ах) та/або інвойсі(ах) продавця.

Строк дії кожного акредитива - 120 календарних днів.

Доставка товару здійснюється морським транспортом.

Часткові поставки товару дозволяються, перевантаження дозволяються. Базис поставки зазначається у відповідній проформі-інвойсі та/або інвойсі продавця.

Поставка товару повинна супроводжуватися наступними документами: інвойсом, транспортними документами (коносаментом, пакувальним листом тощо), сертифікатом походження.

Усі податки, митні витрати, пов`язані з отриманням експортної ліцензії, та інші подібні витрати за контрактом та пов`язані з ним поза межами території країни позивача здійснюються за рахунок продавця, а на території країни позивача - за рахунок позивача.

Контракт набирає чинності з моменту його підписання особами, уповноваженими продавцем та позивачем. Термін дії контракту - до 31.12.2024, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Контракт продовжує свою дії на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не заявить про намір припинити його дію. У будь-якому випадку контракт діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

19.11.2021 продавець надіслав у рамках контракту позивачу комерційну пропозицію щодо цін на диски пильні по дереву, в асортименті, в кількості 20 200 шт., загальною вартістю 45 138,22 доларів США.

25.11.2021 позивач перерахував на користь продавця 21 208,00 доларів США як передоплату за контрактом відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №274, виданого позивачем.

13.06.2022 позивач перерахував на користь продавця 23 930,22 доларів США як передоплату за контрактом відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №332, виданого позивачем.

17.06.2022 продавець виставив позивачу до сплати комерційний інвойс №P21-SD03B на загальну суму 45 138,22 доларів США. Відповідно до комерційного інвойса №P21-SD03B від 17.06.2022 товар постачається на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010), а умови оплати - 100% передоплата перед відвантаженням.

Виставлений продавцем комерційний інвойс №P21-SD03B від 17.06.2022 містить посилання на контракт.

24.10.2022 позивачем до Рівненської митниці було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за комерційним інвойсом №P21-SD03B від 17.06.2022 (далі - товар), а саме: полотна для циркулярних пилок із зубцями, з робочою частиною з победиту (вольфрамо-карбідною напайкою), диски пильні по дереву, в асортименті, код товару згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) , загальною вартістю 45 138,22 доларів США.

Відповідно до граф 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022 загальна вартість товару складає 45 138,22 доларів США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка.

У той же час, з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка, до порту м. Гданська, Республіка Польща та сплатив паливний збір на загальну суму 92 527,94 грн., а також поніс витрати в порту призначення, витрати щодо оформлення документації в порту м. Гданська, Республіка Польща. Розмір таких витрат склав 134,81 долари США.

З матеріалів справи також слідує, що позивач здійснив залізничне перевезення товару (оплатив доставку товару залізничним транспортом) з м. Гданська, Республіка Польща, до місця ввезення на митну територію України. Розмір таких витрат склав 888,85 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 24.10.2022 - 1 780 603,27 грн. ((45 138,22 доларів США + 134,81 долари США + 888,85 доларів США) х 36,5686 + 92 527,94 грн.).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

- (0271) пакувальний лист продавця б/н від 17.06.2022;

- (0380) рахунок-фактура (комерційний інвойс) №P21-SD03B від 17.06.2022;

- (0705) коносамент №CWWL22061133A від 23.06.2022;

- (0722) накладна УМВС №44408 від 17.10.2022;

- (0861) сертифікат про походження товару №C22MA1MR4KT16002 від 24.06.2022;

- (3001) платіжне доручення в іноземній валюті №274 від 25.11.2021, видане позивачем;

- (3001) платіжне доручення в іноземній валюті №332 від 13.06.2022, видане позивачем;

- (3004) рахунок-фактура № від 31.07.2022, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Мерск Україна Лтд» (далі - експедитор 1);

- (3004) рахунок-фактура (інвойс) № від 31.07.2022, виставлений Maersk A/S (далі - експедитор 2);

- (3004) рахунок-фактура (інвойс) № від 13.10.2022, виставлений експедитором 2;

- (3004) рахунок-фактура (інвойс) № від 13.10.2022, виставлений експедитором 2;

- (3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, - довідка про транспортні витрати №26 від 17.10.2022, видана експедитором 1;

- (3014) прайс-лист продавця б/н від 18.11.2021;

- (4103) додаткова угода №1 від 21.01.2021 до контракту;

- (4104) контракт;

- (4301) договір (контракт) про перевезення - договір транспортного експедирування №UA00072711 від 24.02.2020, укладений між експедитором 1 та позивачем.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022 митної вартості товарів, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що подані до митного оформлення документи містять неточності.

Посилаючись на положення частини п`ятої статті 54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; документи в межах положень наказу Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012 для підтвердження витрат на організацію перевезення товарів (винагороди експедитора); банківські платіжні документи, що можливо кореспондувати з імпортованим товаром для підтвердження виконання умов оплати згідно з комерційним інвойсом №P21-SD03B від 17.06.2022; банківські платіжні документи, що можливо кореспондувати з імпортованим товаром для підтвердження виконання умов оплати згідно з інвойсом № від 31.07.2022, виставленим експедитором 2; митну декларацію країни відправлення.

25.10.2022 позивач на вказаний запит надав лист позивача б/н від 21.09.2022, лист експедитора 1 б/н від 31.07.2022, платіжне доручення №9595 від 26.08.2022, видане позивачем, лист позивача б/н від 25.10.2022, комерційну пропозицію продавця б/н від 19.11.2021, видаткову накладну №6 від 14.09.2022, складену між позивачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , видаткову накладну №CE000007150 від 18.07.2022, складену між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», видаткову накладну №1 від 10.08.2022, складену між позивачем та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , разом із листами позивача №2510/22-1 від 25.10.2022 та №2510/22-2 від 25.10.2022, в яких повідомив відповідачу про неможливість надання інших додаткових документів.

26.10.2022 Рівненською митницею в особі її структурного підрозділу митного поста «Рівне» UA204020 було прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000052/2, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів (метод 2ґ), заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022 скоригував із 48 692,14 доларів США до рівня 52 073,68 доларів США.

Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України та у відповідності до частини п`ятої статті 54 МК України, а подані до митного оформлення документи, в тому числі й на вимогу митниці, містять неточності.

Відповідач зазначив, що до митного оформлення надані банківські платіжні доручення №274 від 25.11.2021 на суму 21 208,00 доларів США, №332 від 13.06.2022 на суму 23 930,22 доларів США, графи 70 яких містить призначення платежу - передоплата за товари по контракту. До митного оформлення також надано комерційний інвойс №P21-SD03B від 17.06.2022, що виписаний пізніше, ніж здійснена оплата за партію товарів. Зазначене унеможливлює однозначно кореспондувати банківські платіжні доручення №274 від 25.11.2021 та №332 від 13.06.2022 з імпортованою партією товарів.

Митний орган зауважив, що комерційний інвойс №P21-SD03B від 17.06.2022 містить відомості про умови оплати - 100% передоплати до відвантаження згідно з контрактом. До митного оформлення не надано платіжних банківських документів, що можуть однозначно підтвердити виконання умов оплати згідно з комерційним інвойсом №P21-SD03B від 17.06.2022.

Пункт 1 контракту не містить відомостей про географічне найменування виконання умов поставки товарів, однак визначено, що асортимент, кількість, загальна вартість товару, строки поставки й порядок оплати визначаються проформою-інвойсом або інвойсом, що є невід`ємними частинами контракту.

Додатково надана комерційна пропозиція б/н від 19.11.2021 вже містить відомості про фактичний обсяг продукції та розмір знижки, однак не містить умов про формування розміру самої знижки та на яких саме комерційних умовах поставки сформована ціна товару. Комерційна пропозиція також містить посилання на реквізити контракту, що свідчить про формування пропозиції виключно для одного покупця та на узгоджених умовах, а не для широкого кола покупців.

Відповідач також зазначив, що видаткові накладні №6 від 14.09.2022, №СЕ000007150 від 18.07.2022, №1 від 10.08.2022 містять відомості про реалізацію товарів на митній території України, однак формування ціни продажу не піддається логічним розрахункам та неможливо кореспондувати з вартістю імпортованих товарів.

Позивачем до митного оформлення не надано митну декларацію країни відправлення.

Позивачем до митного оформлення також надано коносамент, який містить відмітки перевізника/експедитора Wilder International Logistics (China) Co., Ltd. При цьому до митного оформлення надано рахунок-фактуру за морський фрахт та паливний збір № від 31.07.2022, виписаний експедитором 1 та який не містить відомостей про вартість послуги з організації перевезення товарів, що є порушенням частини десятої статті 58 МК України.

Митниця також зауважила, що інвойс № від 31.07.2022 містить відомості про строки оплати за надані послуги, які станом на дату подання до митного оформлення товарів уже мають бути 100% сплачені. До митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що підтверджували б факт виконання умов оплати за вказаним рахунком.

Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про ціну товарів згідно з комерційним інвойсом №P21-SD03B від 17.06.2022, прайс-листом продавця б/н від 18.11.2021.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю в декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно з положеннями глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником, для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 МК України.

Митну вартість товару визначено на підставі інформації про ціну товарів згідно з комерційним інвойсом №P21-SD03B від 17.06.2022, прайс-листом продавця б/н від 18.11.2021 та з урахуванням додаткових витрат, заявлених декларантом.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунка становить 52 073,676 доларів США, в національній валюті України становить 1 904 261,4282 грн. (48 520 доларів США х 36,5686 + 1 023,66 долари США х 36,5686 + 92 527,94 грн.).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів Рівненська митниця в особі головного державного інспектора Волинського Олега Івановича видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2022/000978 від 26.10.2022.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027613 від 26.10.2022 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 39 570,72 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною сьомою статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом після дослідження оскаржуваного рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000052/2 від 26.10.2022 встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем, так як позивач не підтвердив включення витрат на організацію перевезення товарів (винагороди експедитора) до митної вартості товарів.

Суд погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Так, умови поставки FOB згідно з Incoterms 2010 передбачають те, що на продавця покладається обов`язок нести всі витрати, пов`язані зі спірним товаром, до моменту його переходу через поручні судна в призначеному порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок сплатити витрати, пов`язані з виконанням митних формальностей для експорту, включаючи сплату податків, мита та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті спірного товару.

Водночас, за умовами поставки FOB згідно з Incoterms 2010 саме на покупця покладено обов`язок за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження.

За приписами пунктів 5 та 6 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, митна вартість товарів за умовами поставки FOB згідно з Incoterms 2010 підлягає додатковому збільшенню на розмір витрат, понесених за рахунок декларанта та які не були включені до вартості товарів.

Судом досліджено надані позивачем у силу приписів частини другої статті 53 МК України до митного оформлення товару та у відповідь на запит відповідача про надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості товарів транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір транспортного експедирування №UA00072711 від 24.02.2020, укладений між експедитором 1 та позивачем, коносамент №CWWL22061133A від 23.06.2022, рахунок-фактура № від 31.07.2022, виставлений експедитором 1, платіжне доручення №9595 від 26.08.2022, видане позивачем, рахунки-фактури (інвойси) № від 31.07.2022, № від 13.10.2022 та від 13.10.2022, виставлені експедитором 2, довідку про транспортні витрати №26 від 17.10.2022, видану експедитором 1.

Зі змісту вказаних документів слідує, що позивачем були понесені та матеріалами справи підтверджується, що були включені позивачем до митної вартості товарів, наступні додаткові витрати: морський фрахт із порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до порту м. Гданська, Республіка Польща в розмірі 85 654,13 грн.; паливний збір за перевезення товару з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до порту м. Гданська, Республіка Польща в розмірі 6 873,81 грн.; витрати щодо оформлення документації в м. Гданську, Республіка Польща в розмірі 25,44 доларів США; операційні послуги терміналу в м. Гданську, Республіка Польща в розмірі 71,22 долар США; витрати щодо оформлення документів T1 в м. Гданську, Республіка Польща в розмірі 38,15 доларів США; залізничне перевезення з м. Гданська, Республіка Польща до пункту пропуску Грубешів/Ізов, Республіка Польща / Україна в розмірі 888,85 доларів США.

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем у митній декларації ІМ40ДЕ №UA204020/2022/027260 від 24.10.2022 за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), з урахуванням вартості товару на умовах поставки FOB м. Нінбо, Китайська Народна Республіка в 45 138,22 доларів США, яка підтверджується комерційним інвойсом №P21-SD03B від 17.06.2022, склала в гривневому еквіваленті станом на день подання митної декларації (24.10.2022) 1 780 603,27 грн. ((45 138,22 доларів США + 25,44 доларів США + 71,22 долар США + 38,15 доларів США + 888,85 доларів США) х 36,5686 + 85 654,13 грн. + 6 873,81 грн.).

У той же час, жодна з вищеперерахованих складових витрат на транспортування спірного товару позивача до митної території України не передбачає включення до неї винагороди експедитора.

При цьому суд критично ставиться до листа експедитора 1 б/н від 31.07.2022 щодо включення до транспортних витрат вартості експедиційних послуг.

Суд звертає увагу, що експедитором 1 було виставлено позивачу до сплати лише рахунок-фактуру № від 31.07.2022. Інші рахунки-фактури були виставлені експедитором 2.

Зі змісту наданого позивачем до митного оформлення товару рахунка-фактури № від 31.07.2022, виставленого експедитором 1 на суму 187 376,29 грн. без ПДВ, вбачається, що він виставлений на такі понесені витрати як морський фрахт із порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до порту м. Гданська, Республіка Польща (173 456,29 грн., в тому числі 85 654,13 грн. щодо спірного товару) та паливний збір за перевезення товару з порту м. Нінбо, Китайська Народна Республіка до порту м. Гданська, Республіка Польща (13 920,00 грн., в тому числі 6 873,81 грн. щодо спірного товару).

Суд зазначає, що фрахтом у розумінні Податкового кодексу України (далі - ПК України) є винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом (підпункт 14.1.260 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

За приписом частини четвертої статті 306 Господарського кодексу України допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція.

Статтею 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» №1955-IV від 01.07.2004 (далі - Закон 1955) транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

Транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування (стаття 9 Закону 1955).

Отже, плата (винагорода) експедитора за організацію та забезпечення перевезення товарів клієнта є самостійним видом витрат клієнта та не включає в себе витрати експедитора, понесені в інтересах клієнта при виконання договору, що спростовує твердження експедитора 1, зазначене в його листі б/н від 31.07.2022.

Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 3.6 та 4.1 договору транспортного експедирування №UA00072711 від 24.02.2020, укладеного між експедитором 1 та позивачем, до обов`язків позивача належить виплата експедитору 1 у встановленим договором термін плати за послуги.

Перелік та вартість послуг вказуються в рахунках експедитора 1. Сумою договору є сума рахунків експедитора 1.

Відтак, суд погоджується з позицією відповідача, що позивачем не було документально підтверджено ні включення до митної вартості винагороди експедитора 1, ні її розміру.

При цьому суд вважає за можливе врахувати в спірних правовідносинах надані позивачем до митного оформлення платіжне доручення в іноземній валюті №274 від 25.11.2021 на суму 21 208,00 доларів США та №332 від 13.06.2022 на суму 23 930,22 доларів США як докази сплати позивачем 100% вартості спірного товару (45 138,22 доларів США).

Водночас, вказані банківські платіжні документи стосується вартості товару, яка в спірному випадку є лише складовою митної вартості товару.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не спростовують висновків суду.

Разом із тим, відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як наслідок, суд погоджується з тим, що в спірному випадку метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не міг бути застосованим через непідтвердження позивачем такої складової митної вартості товарів як винагорода експедитора 1, яка є складовою витрат позивача на транспортування спірного товару до митної території України.

Судом також встановлено, що позивач у відповідь на запит відповідача щодо надання додаткових документів не надав останньому копії митної декларації країни відправлення або не зазначив про її відсутність у позивача.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, суд доходить висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000052/2 від 26.10.2022 діяв на підставі закону, в межах своїх повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з дотриманням всіх інших принципів, зазначених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що унеможливлює задоволення адміністративного позову про скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів.

Позивачем не доведено суду, що надані ним документи до митного оформлення містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а судом не встановлено інших обставин, що могли б свідчити про обґрунтованість позовних вимог позивача.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2022/000052/2 від 26.10.2022 слід відмовити.

Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору суд залишає за позивачем відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.