Справа № 215/2488/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 липня 2023 року Справа № 215/2488/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І. О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2022 року надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича, в якому просить суд:

- встановити наявність компетенції (повноважень) виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 04.04.2022р. вх.№4810 діяти до правової позиції ст. 7 Закону України Про звернення громадян і направити заяву старшому сержанту Служби судової охорони Звєрєву Борису Олександровичу для належного реагування, надати вихідний її номер і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю;

- встановити відсутність компетенції (повноважень) виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень розглядати заяву від 04.04.2022р. вх.№4810, подану на голову суду і визнати відсутність відмов від розгляду заяви протиправною бездіяльністю.

02.08.2022 року ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

30.08.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, адміністративний позов залишено без руху, через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

Однак, докази отримання позивачем вказаної ухвали до суду не повернулись.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

13.03.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду, продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

20.07.2023 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ознайомившись з заявою позивача, судом встановлено, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху в повному обсязі. Крім того, позивач подав до суду заяву про відкриття провадження у справі, після усунення недоліків та просить: вважати не потрібним додатки заяви про звільнення від сплати судового збору надавати відповідачу; надати можливість засвідчити дієздатність, паспортом в судовому засіданні та інші клопотання.

Крім того, позивач, просить звільнити від сплати судового збору, через тяжкий матеріальний стан, на підтвердження чого надано до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 14.06.2022 року та довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг про отримання ОСОБА_1 , щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи.

Ознайомившись з заявою позивача та матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік, з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481, 00 гривень.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір, за подання, зокрема, фізичною особою, до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992,40 грн.

При цьому, позивач разом з позовною заявою надав суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обгрунтування якого зазначає, що він є малозабезпеченою особою, а його доход складає 2154,25 грн., що підтверджується довідкою Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 13.07.2022 року № 5074.

Суд, вивчивши доводи позивача, зазначені ним у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, письмові докази, подані на підтвердження заявлених тверджень, а також проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 8 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення справі за такої умови: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доход; позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

До того ж, ч.2 вищезазначеної статті вказує, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, повинна навести доводи, подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Так, відповідно до позиції Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VІ Про судовий збір у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих акті України щодо сплати судового збору, визначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Також у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 815/2320/18 касаційний суд зробив акцент на тому, що в кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди мають встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, тощо), рухомого, нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Княт проти Польщі, заява № 71731/01; п. 63-64 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Єдамський та Єдамська проти Польщі, заява № 73547/01).

В ухвалі від 08.12.2020 р. № 215/1907/20 Верховний Суд зазначив, що доказами неможливості сплати судового збору можуть слугувати, зокрема, документ, з якого можна буде визначити сукупний розмір його доходу за попередній рік (зокрема, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за рік, що передує зверненню до суду, які надаються органами Державної фіскальної служби тощо).

Так, на підтвердження скрутного майнового стану та неможливості сплати судового збору на момент подання даного адміністративного позову ОСОБА_1 надав довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 13.07.2022 року № 5074 про отримання ним компенсації за надання соціальних послуг особам з інвалідністю І групи за період з січня по грудень 2021 року у загальному розмірі 25851,00 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надано до суду доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік перед зверненням до суду, оскільки сума судового збору у розмірі 992,40 грн. не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за 2021 рік: 25851,00 грн. х 5% = 1292,55 грн.

Отже, розмір судового збору (992,40 грн.) не перевищує 5% розміру доходу позивача за останні 12 місяців, відповідно до довідки, наданої ним.

Означена довідка вказує лише на розмір отриманої компенсації, а не річного доходу, а тому, не може бути доказом на підтвердження його майнового стану. Інших доказів на підтвердження майнового стану (довідки органу доходів і зборів про доходи, або про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо) ОСОБА_1 не надав.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам по собі факт отримання особою щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи, не позбавляє цю особу права та можливості отримання інших доходів.

Також суд зауважує, що позивач, звертаючись із клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, не надав достатніх доказів, відповідно до яких можливо розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору, ураховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік. Таким доказом може слугувати, зокрема, довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19.

Щодо посилання ОСОБА_1 на необхідність суду скористатися доступом до єдиного реєстру фізичних осіб з органу доходів і зборів щодо отримання інформації про його місячний дохід, то суд вважає їх необгрунтованими, оскільки позивачем не зазначено підстав неможливості самостійно надати означені докази та (або) вжиття заходів для їх отримання згідно до вимог ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням того, що саме на позивача покладено обов`язок довести суду рівень свого майнового стану, який перешкоджає йому сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Також, судом враховується і те, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, які зазначені позивачем у заяві, не можуть бути визнані поважними, а тому, задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору, яка викладена в ухвалах Верховного Суду від 27.01.2020 року у справах № 215/4776/18, №215/3308/18, №215/2630/19, від 27.12.2019 року у справах № 215/1558/19 та № 215/3553/17, від 28.04.2020 року у справі № 215/4776/18, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відносно інших клопотань, які зазначені у відповідній заяві позивача, суд зазначає наступне, що згідно норм КАС України на стадії перебування справи без руху, судом не вирішуються, у зв`язку з цим є безпідставними.

Станом на 24.07.2023 року позивач вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не виконав в повному обсязі та не усунув зазначені в ній недоліки, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст. 169, 243, 248 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки голови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Ярослава Анатолійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї документами, надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька