Справа № 465/5315/23
Суддя: Мигаль Г. П.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

465/5315/23
2-а/465/326/23
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог

та залишення без руху позову

24.07.2023 року місто Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мигаль Г.П., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У позовній заяві просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову серії РАП № від 16.05.2023, складену інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчуком Ростиславом Володимировичем, про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, зафіксоване у режимі фото/відео зйомки;

-визнати протиправними дії інспектора з паркування відділу інспекції з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ковальчуком Ростиславом Володимировичем, щодо тимчасового затримання транспортного засобу марки Оpel TIGRA, номерний знак НОМЕР_1 , на спеціальний майданчик;

-стягнути з Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області сплачену суму штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн. та комісію банку у розмірі 3,40 грн. на користь Позивача

-стягнути з Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» витрати за незаконну евакуацію ТЗ Позивача в сумі 720,00 грн. на користь позивача.

-стягнути з Державного бюджету України, в лиці Управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за рахунок бюджетної програми КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. на користь позивача.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

З`ясувавши зміст позовної заяви, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, компетенція адміністративних судів поширюється лише на спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, яким відповідно до ст.213 КУпАП надано право вирішувати справи про адміністративні правопорушення, а також інших суб`єктів владних повноважень, які наділені повноваженнями щодо участі у здійсненні провадження у таких справах.

Предметом спору у даній справі є скасування та визнання протиправною постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Так, спір, що виник у зв`язку з оскарженням постанови про адміністративне правопорушення, підлягає розгляду у Франківському районному суді, оскільки відповідач при складанні відповідної постанови здійснює не публічно-владні управлінські функції, а процесуальні дії, оцінка яким надається під час розгляду справи в місцевому загальному суді, як адміністративному.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди з Головного управління державної казначейської служби України у Львівській області, Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», Державного бюджету України на користь позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми встановлено, що адміністративні суди розглядають вимоги про відшкодування (стягнення або зобов`язання виплати) матеріальної та моральної шкоди лише за наявності пов`язаного публічно-правового спору.

В адміністративному судочинстві вимоги про відшкодування шкоди є похідними від вимог про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень і розглядаються виключно за умови наявності вимоги про вирішення публічно-правового спору.

У випадку заявлення вимоги про відшкодування шкоди за відсутності вимоги про вирішення публічно-правового спору, така вимога підлягає розгляду у порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовна заява ОСОБА_1 не містить ознак публічно-правового спору з відповідачами та в частині відшкодування шкоди позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд зазначає, що згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто, місцевий загальний суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди у справах стосовно притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини в частині відшкодування шкоди не охоплюються наслідками розгляду справ, передбачених ст.286 КАС України.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідачів на її користь матеріальної та моральної шкоди мають вирішуватись судом за правилами цивільного законодавства України та не відноситься до предметної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова як місцевого адміністративного суду.

Згідно з частиною 1 статті 17Закону України«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, зокрема, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи «судом, встановленим законом».

Відповідно до ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, з огляду на предмет позову, у відкритті провадження у справі в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно відмовити, роз`яснивши позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, частиною 3 ст. 161 КАС України, передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду з вимогою про скасування постанови про адміністративне правопорушення позивач судовий збір не сплатила, покликаючись на положення ч.4 ст.288 КУпАП.

Відповідно до статей 3,5 ЗУ «Про судовий збір», серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а також відсутні положення, що виключали б позовну заяву щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судового збору.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 3,5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином, за подання позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір.

Розмір ставки судового збору, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого з 01.01.2023 року Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», становить 536,80 грн.

Окрім цього, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 16 травня 2023 року.

Згідно з позовною заявою, позивач оскаржувану постанову отримала 21 червня 2023 року. Однак, звернулась до суду з позовом лише 17 липня 2023 року. Таким чином, позивач пропустила десятиденний строк звернення до суду.

Із заявою про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови до суду не зверталась.

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, судом встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, оскільки позивачем: до позову не додано документа, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 536,80 грн.; до позову не додано заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Статтею 169 ЦПК України, визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.5 ст.169 КАС України).

Враховуючи наведене, позовну заяву про скасування постанови про адміністративне правопорушення необхідно залишити без руху для усунення вказаних недоліків, про що повідомити позивача.

Керуючись ст.ст.19, 170, 287 КАС України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в частині відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти днів, з дня отримання копії даної ухвали , а саме:

- надати суду документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 536,80 грн.;

- додати до позову заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повертається позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в частині відмови у відкритті провадження, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мигаль Г.П.