Справа № 320/15985/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року № 320/15985/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в частині неврахування 2 років 5 місяців навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка, 2 років на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області, 8 місяців 20 днів на посаді прокурора кримінально- судового відділу Прокуратури Київської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді половину строку навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року, що становить 2 роки 5 місяців, період перебування на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року тривалістю 2 роки, період перебування на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року тривалістю 8 місяців 20 днів, тобто стаж, що в сукупності становить 5 років 1 місяць 20 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, починаючи з 22 лютого 2023 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 66% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 76% суддівської винагороди судді.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 № 87/0/15-23 її звільнено з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Вказує, що 02.03.2023 вона звернулася до ГУПФ України в м. Києві з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді. Рішенням ГУПФ України в м. Києві № 72 від 13.03.2023 з 22.02.2023 їй призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди. При цьому відповідачем визначено, що стаж, який дає право на щомісячне грошове утримання судді, становить 28 років 8 місяців 17 днів.

Вважає, що відповідачем безпідставно, не враховано до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді, 5 років 1 місяць 20 днів, які складаються з половини строку навчання в університеті (2 роки 5 місяців), 2 років роботи на посаді стажиста народного районного суду, які вимагалися законом для призначення на посаду судді станом на дату її призначення та 8 місяців 20 днів роботи на посаді прокурора. Це призвело до зменшення відсотку мого грошового утримання із 76% до 66%. Зазначила, що 03.04.2023 вона звернулася до ГУПФ України в м. Києві з відповідною заявою про врахування цих періодів, у відповідь на яку, листом від 27.04.2023 за № 13610-12335/с-02/8-2600/23 її повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування інших, окрім перебування на посаді судді, періодів до стажу, який дає право на збільшення відсотку грошового утримання.

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду за захистом своїх порушених конституційних прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалам.

Вищевказану ухвалу разом із примірником позовної заяви вручено представнику відповідача особисто, 22.05.2023.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У той же час, на час прийняття рішення у даній справі, відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивачка:

- з 01.09.1986 по 30.06.1991 навчалася в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка;

- з 15.09.1991 по 14.09.1993 працювала стажистом Миронівського районного народного суду Київської області;

- з 15.09.1993 по 27.04.1995 суддя Миронівського районного суду Київської області;

- з 28.04.1995 по 16.01.1996 працювала прокурором кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області;

- з 18.01.1996 по 04.04.2000 суддя Миронівського районного народного суду Київської області;

- з 05.04.2000 по 04.07.2001 суддя Київського міського суду;

- з 05.07.2001 по 10.01.2004 суддя Апеляційного суду м. Києва;

- з 12.01.2004 по 21.11.2017 суддя Вищого господарського суду України;

- з 22.11.2017 по 21.02.2023 суддя Верховного Суду у Касаційному господарському суді.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року № 87/0/15-23 ОСОБА_2 звільнено з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. При цьому у вказаному Рішенні зазначено: «…За результатами вивчення доданих до заяви документів щодо визначення відповідного стажу для звільнення судді ОСОБА_2 у відставку, а саме: актів про призначення, обрання, переведення на посаду судді, копії трудової книжки, диплома, довідки про роботу на посаді судді встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню час роботи на посаді судді Миронівського районного суду Київської області х дня обрання її рішенням Київської обласної ради народних депутатів на посаду (14.09.1993) до дня припинення повноважень до закінчення строку повноважень за власним бажанням (27.04.1995) 1 рік 7 місяців 13 днів; час роботи на посаді прокурора з дня призначення на посаду( 28.04.1995) по переддень видання Президентом України Указу про призначення судді (08.01.1996) 8 місяців 10 днів; час роботи на посаді судді з дня видання Президентом України Указу про призначення на посаду судді Миронівського районного суду Київської області (09.01.1996) по датку ухвалення Вищою радою правосуддя відповідного рішення (21.02.2023) 27 років 1 місяць 12 днів; половина строку навчання за денною формою в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991 2 роки 5 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого, визначена законом, надавала право для призначення на посаду судді, - 2 року (робота на посаді стажера суду).

Загальний стаж роботи судді Стратієнко Л.В., що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про її звільнення становить 33 роки 10 місяців 5 днів…».

Наказом Голови Верховного Суду від 21.02.2023 №497-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату Верховного Суду у зв`язку зі звільненням у відставку.

Верховним Судом 28.02.2023 позивачці виданий розрахунок стажу судді, яка дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (далі Розрахунок), відповідно до цього стажу зараховано такі періоди:

- студентка Київського державного університету ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців;

- стажист Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року-2 роки;

- суддя Миронівського районного суду Київської області з 15.09.1993 року по 27.04.1995 року - 1 рік 7 місяців 13 днів;

- прокурор кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року - 8 місяців 20 днів;

- суддя Миронівського районного суду Київської області з 18.01.1996 року по 04.04.2000 року - 4 роки 2 місяці 18 днів;

- суддя Київського міського суду з 05.04.2000 року по 04.07.2001 - 1 рік 3 місяці;

- суддя Апеляційного суду м. Києва з 05.07.2001 року по 10.01.2004 -2 роки 6 місяців 6 днів;

- суддя Вищого господарського суду України з 12.01.2001 року по 21.11.2017 року -13 років 10 місяців 10 днів;

- суддя Верховного Суду у Касаційному господарському суді з 2211.2017 року по 21.02.2023 року - 5 років 3 місяці.

Згідно з Розрахунком, стаж судді - Стратієнко Л.В., який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 10 місяців 7 днів, що надає їй право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 76% суддівської винагороди.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №72 від 13.03.2023 року з 22.02.2023 року позивачці призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди. При цьому відповідачем визначено, що стаж, який дає право на щомісячне грошове утримання судді, становить 28 років 8 місяців 17 днів.

03.04.2023 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок призначеного грошового утримання судді у відставці з дати його призначення 22.02.3023 з урахуванням наявного в позивача стажу 33 роки та визначити його у розмірі 76 % від її суддівської винагороди на підставі поданих раніше документів, у тому числі довідки про стаж судді, рішення Вищої ради правосуддя, довідки про розмір суддівської винагороди.

Листом від 27.04.2023 за №13610-12335/с-02/8-2600/23 позивачку повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування інших, окрім перебування на посаді судді, періодів до стажу, який дає право на збільшення відсотків грошового утримання. Оскільки, стаж роботи на посаді судді, розрахований відповідно до ст. 137 Закону №1402, становить 28 років 08 місяців, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66% (розрахованого згідно з ч.3 ст.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Судом встановлено, що на час виходу у відставку та призначення позивачці щомісячного довічного грошового утримання був чинним Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі по тексту - Закон України № 1402-VІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України № 1402 VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, частиною 2 цієї статті прямо передбачено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, який був чинним на час обрання мене 14.09.1993 року суддею вперше, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

З вказаного випливає, що в силу норми частини 2 статті 137 вищевказаного закону зарахуванню до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та враховується при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає стаж на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року як стаж роботи за юридичною спеціальністю, який був однією з обов`язкових вимог для обрання позивачки суддею вперше.

Про необхідність врахування цього стажу свідчить також правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду, погодившись з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вказала, що частину 2 статті 137 Закону України № 1402-VІІІ (в редакції, яка діє з 05 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Абзацом 4 пункту 34 Прикінцевих і перехідних та перехідних положень Закону України № 1402-УІІІ передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 зазначила, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді половини навчання у вищому учбовому закладі, суд зазначає наступне.

Згідно записів у трудовій книжці позивача встановлено, що позивачка дійсно навчалась в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців

Після закінчення університету позивачка працювала стажистом Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року-2 роки.

У Розрахунку та рішення Вищої ради правосуддя зазначено про врахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 по 30.06.1991 (2 роки 5місяців).

Згідно ст.1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" - до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Дана норма втратила чинність 20 березня 2008 року, але була чинною на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, тому є застосовною у випадку з позивачем.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року, тобто вже після набуття позивачем суддівського стажу не менше 10 років і після набуття позивачем права на відставку), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року №1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення. Зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України Указу №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" від 10.07.1995, тому даний Указ Президента був обов`язковим для виконання в Україні на рівні з законами.

Відповідно до пункту 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі №607/8146/17 (у подібних правовідносинах) зробив висновок, що, задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції правильно виходили з того, що відповідачем при призначенні та нарахуванні довічного грошового утримання судді у відставці безпідставно не враховано половину строку навчання у вищому учбовому закладі. У постанові Верховний Суд зазначив, що з огляду на положення зазначених актів та наявний у позивача стаж роботи на посаді судді понад 10 років, до стажу роботи, що дає позивачеві право на відставку і довічне утримання, підлягає зарахуванню половина строку навчання в юридичній академії.

У постанові від 20.04.2021 у справі № 344/5707/19 та у постанові від 14.05.2021 у справі №592/3354/17 Верховний Суд зробив висновок про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.

Суд звертає увагу, що вказане право позивачки на зарахування половини строку навчання в юридичному університеті для обчислення вислуги, набуття права на відставку і відповідно для отримання довічного утримання судді у відставці, вже було визнане, зокрема у Розрахунку стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання працюючому судді ОСОБА_2 .

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки в цій частині обґрунтовані і до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється довічне грошове утримання судді у відставці, має бути зарахована половина строку навчання позивачки у вищому юридичному учбовому закладі Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців.

Щодо зарахування позивачці до стажу роботи на посад судді стажу роботи на посаді стажиста суду та прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області, суд зазначає наступне.

Згідно частини другої статті 137 закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. (Статтю 137 доповнено частиною другою згідно із Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 "Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів)

Оскільки позивач звільнена з посади судді у відставку в лютому 2023 року, то на дані правовідносини розсповсюджується дія частини 2 статті 137 закону №1402-VІІІ в редакції яка діє з 05.08.2018, а тому стаж, про який зазначено в частині 2 ст.137 Закону, повинен враховуватись при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII (Прикінцеві та перехідні положення) Закону №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). (Пункт 34 розділу XII доповнено абзацом четвертим згідно із Законом № 1798-VIII від 21.12.2016.

Виходячи з того, що позивачку на посаду судді обрано 15.09.1993, то для визначення такого обов`язкового стажу застосовується Закон СРСР №328-1 від 04.08.1989 Про статус суддів в СРСР.

Частиною першою статті 8 даного Закону, чинного станом на час обрання позивачки на посаду судді, були встановлені такі вимоги до кандидатів у судді: Народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен.

Згідно ч.2 ст.9 Закону №328-1 особи, яких вперше рекомендують кандидатами в судді, проходять професійну підготовку у випадках і порядку, що визначаються Міністерством юстиції СРСР.

За порядком, встановленим на той час Міністерством юстиції СРСР, Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 липня 1972 року № 535 Про заходи щодо подальшого удосконалення вищої освіти в країні, Положенням про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі учбові заклади, затвердженим Держкомітетом Ради Міністрів СРСР з питань праці 18 червня 1973 року № 104-АВ, ВЦСПС 21 червня 1973 року та Міністерством Вищої та середньої освіти СРСР 25 червня 1973 року № 555, - обранню на посаду народного судді молодого спеціаліста (направленого в розпоряження обласного управління юстиції після закінчення вищого учбового закладу за спеціальністю юрист саме з такою метою) передувала обов`язкова підготовка і напрацювання необхідного юридичного стажу (досвіду), для чого була введена спеціальна посада стажиста народного судді, і перед обранням на посаду судді молодий спеціаліст повинен був відпрацювати стажистом судді не менше двох років.

Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Згідно п.2 Порядку обчислення стажу державної служби №283 до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів судів, прокуратури, а також в державних органах колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах. Пунктом 3 Порядку №283 передбачалось, що до стажу державної служби включається також робота на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачку призначено стажитом Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року; призначено на посаду прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року.

Вказаний період роботи був обов`язковим етапом у здобутті посади судді молодим спеціалістом після закінчення вищого юридичного навчального закладу.

За чинним (на той час) законодавством і нормативними актами, що регулювали питання і порядок обрання на посаду судді молодого спеціаліста-випускника вищого юридичного закладу, перед обранням його на посаду судді для нього було обов`язковим набуття необхідного юридичного стажу (досвіду) не менше двох років саме на посаді стажиста суду, тобто дана посада для позивача у здобутті посади судді була обов`язковою.

Робота стажиста судді за всіма критеріями, характером і сферою діяльності відповідає роботі (досвіду) за юридичною спеціальністю. Даний стаж відповідає критеріям стажу, зазначеного у частині 2 статті 137 Закону №1402-VIII в редакції Закону №2509-VIII від 12.07.2018.

Листом Головного управління Державної служби України від 28 жовтня 2005 № 12/10188 роз`яснено, що період роботи на посаді стажиста народного судді може бути зарахованим до стажу державної служби, що дає право на вислугу, за умови, якщо ця посада відносилась до посад спеціалістів і була передбачена штатним розписом.

З урахуванням дати обрання позивачки на посаду судді (15.09.1993) та приписів Закону СРСР №328-1 від 04.08.1989 Про статус суддів в СРСР (ст.8) позивачка для обрання на посаду судді повинна була мати обов`язковий стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Таким чином, до стажу роботи судді, який дає право на відставку і який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зараховується обов`язковий для обрання на посаду судді стаж роботи за юридичною спеціальністю, який був передбачений законом станом на час обрання на посаду судді, два роки.

Таким стажем (досвідом) за юридичною спеціальністю, який був обов`язковим для обрання позивачки суддею, була робота на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року-2 роки.

Після доповнення статті 137 Закону №1402-VIII частиною другою (в редакції Закону № 2509-VIII від 12.07.2018) Вища рада правосуддя, Верховний Суд, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України видали спільного листа від 05.11.2018р. (№41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878) Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з метою роз`яснення нових положень ч.2 ст.137 Закону №1402-VIII. У даному листі зазначено: …при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Зокрема, вимоги, визначені Законом СРСР від 04.08.1989 №328-I "Про статус суддів в СРСР", діяли з 01.12.1989 до 10.02.1993 при обранні суддів на посаду вперше. Статтею 8 Закону № 328-I встановлювалось, що народним суддею міг бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років. Відтак, право на зарахування стажу роботи за юридичною спеціальністю два роки мають судді, яких було обрано на посаду суддів вперше згідно з вимогами, встановленими Законом № 328-I на день їх обрання. Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом № 1402-VIII не встановлено. Передбачені частиною другою статті 137 Закону №1402-VIII положення щодо зарахування (перерахунок) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді здійснюються з дати набрання чинності Законом № 2509-VIII, тобто з 05.08.2018.

У Розрахунку зазначено про наявність у неї стажу на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року та на посаді прокурор кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року.

Отже, позивачка має право на зарахування їй до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку і який враховується при обчисленні довічного утримання судді у відставці, роботу на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області, що мало місце після закінчення інституту і передувало обранню на посаду судді, у якості обов`язкового юридичного стажу не менше двох років, у відповідності до приписів ч. 2 ст.137 Закону №1402-VIII.

Таким чином, загальний стаж позивачки, який враховується для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 33 роки 10 місяці 08 днів.

Виходячи з викладеного, відмова відповідача у зарахуванні позивачці до стажу для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року (половина строку навчання) - 2 роки 5 місяців, роботи на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року - 2 роки та роботи прокурором кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року - 8 місяців 20 днів та відмова у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням даного стажу є протиправними.

Крім того, суд зазначає що Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, визначено форму Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначається стаж, що дає право на відставку і призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Розрахунок ОСОБА_2 стажу судді, який дає право як на відставку, так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складений Верховним Судом відповідно до згаданого Порядку, підписаний Головою Верховного Суду, скріплений печаткою та поданий позивачкою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У Розрахунку вказано, що стаж судді станом на день видання наказу про відрахування зі штату суду становить 33 роки 10 місяців 7 днів. Цей документ ніким не оспорений, не скасований, є чинним.

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, починаючи з 22 лютого 2023 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 66% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 76% суддівської винагороди судді, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 133 Закону № 2453-VІ та ст.135 Закону № 1402-VІІІ суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII встановлено, що після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи вимоги Закону №1402-VIII, судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов`язаний із розміром суддівської винагороди.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, законодавством України, як чинним станом на час призначення щомісячного грошового утримання позивачу, так і чинним на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

На користь викладеного свідчить також і Закон України №1798-VIII від 21 грудня 2016 року «Про Вищу раду правосуддя», яким були внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів». Зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17 адміністративне провадження № К/9901/3222/17, від 19.06.2018 у справі 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2020 у справі № 592/3694/17 адміністративне провадження № К/9901/17399/18.

Отже, загальний стаж роботи судді Стратієнко Л.В., що дає їй право на відставку, станом на дату ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про її звільнення становить 33 роки 10 місяців 5 днів.

Це потребує здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розрахунку 76 % суддівської винагороди судді, починаючи з 22.02.2023, з виплатою різниці між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 66% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 76% суддівської винагороди судді.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1073,60 грн. підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправну відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в частині неврахування 2 років 5 місяців навчання у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка, 2 років на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області, 8 місяців 20 днів на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу, який дає право на щомісячне грошове утримання судді половину строку навчання в Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка з 01.09.1986 року по 30.06.1991 року, що становить 2 роки 5 місяців, період перебування на посаді стажиста Миронівського районного народного суду Київської області з 15.09.1991 року по 14.09.1993 року тривалістю 2 роки, період перебування на посаді прокурора кримінально-судового відділу Прокуратури Київської області з 28.04.1995 року по 16.01.1996 року тривалістю 8 місяців 20 днів, тобто стаж, що в сукупності становить 5 років 1 місяць 20 днів;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з розрахунку 76% суддівської винагороди судді, починаючи з 22 лютого 2023 року, та виплатити різницю між виплаченим щомісячним довічним грошовим утриманням судді у розмірі 66% суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 76% суддівської винагороди судді.

4. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.