Справа № 360/4215/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року справа №360/4215/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участі секретаря судового засідання Передерія Є.О.,

представника відповідача Лушер Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 360/4215/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 16 листопада 2020 року в справі № 360/2862/20 про поновлення позивача на роботі за період з 17 листопада 2020 року (дня, наступного після постановлення рішення суду) по 15 липня 2021 року (дата видання наказу про поновлення на роботі).

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням від 16 листопада 2020 року в справі № 360/2862/20, зокрема, поновлено позивача на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області з 01 вересня 2020 року.

Однак, відповідачем видано наказ № 1007к про поновлення позивача на посаді тільки 15 липня 2021 року.

Оскільки відповідачем допущено затримку виконання рішення суду про поновлення його на роботі, тому, відповідно до ст. 236 КзПП України Луганська обласна прокуратура має виплатити середній заробіток за затримку виконання такого рішення суду.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в період з 17 листопада 2020 року по 15 липня 2021 року в сумі 253384,92 грн з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Стаття 236 КЗпП України визначає виплату на користь незаконного звільненого працівника середній заробіток при несвоєчасному поновленні працівника на роботі за рішенням суду з вини власника або уповноваженого ним органу.

Тобто суд повинен встановити вину власника у не виданні наказу про поновлення на роботі працівника.

Проте, позивач з дня прийняття судом рішення про поновлення його на посаді із заявами про поновлення до Луганської обласної прокуратури, з заявами до органів виконавчої служби про примусове виконання, - не звертався.

Крім того, з 23 вересня 2020 року по 15 липня 2021 року позивач працював у Луганській обласній прокуратурі (прокуратури Луганської області) на посадах державної служби та до 13 липня 2021 року (подання заяви про звільнення за угодою сторін) не виявляв бажання про поновлення на посаді начальника відділу за рішенням суду від 16 листопада 2020 року в справі № 360/2862/20.

Згідно з положеннями Закону України «Про прокуратуру» на прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, визначені Законом України «Про запобігання корупції», тому позивача не можна було поновлювати на посаді прокурора до припинення діяльності на посаді державного службовця.

У зв`язку з тим, що позивача невідкладно поновлено на посаді прокурора після звільнення з посади державного службовця, вказані обставини виключають протиправність дій відповідача.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Наказом прокурора Луганської області від 19 серпня 2020 року № 1230к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області та органів прокуратури на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру» з 31 серпня 2020 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року в справі № 360/2862/20, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення Десятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 16 липня 2020 року № 24 «Про неуспішне проходження прокурором атестації», прийняте відносно ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Луганської області від 19 серпня 2020 року № 1230к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області та органів прокуратури.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області з 01 вересня 2020 року.

Стягнуто з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2020 року по 16 листопада 2020 року у розмірі 83431,62 грн з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області та стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за один місяць у розмірі 32445,63 грн з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Наказом керівника Луганської обласної прокуратури від 15 липня 2021 року № 1007к скасовано наказ прокурора Луганської області від 19 серпня 2020 року № 1230к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області та органів прокуратури з 31 серпня 2020 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області та органах прокуратури з 01 вересня 2020 року.

Про поновлення ОСОБА_1 на посаді внесено відповідний запис до трудової книжки позивача від 29 серпня 2003 року серії НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що негайне виконання судового рішення за ст.ст. 256, 257 КАС України, полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили або отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

На підставі частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Зміст позовної заяви свідчить, що предметом даного позову є бездіяльність Луганської обласної прокуратури щодо негайного виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у справі №360/2862/20, а саме: не здійснення відповідних дій та заходів на поновлення позивача на посаді в органах прокуратури та стягнення середнього заробітку в межах стягнення за один місяць.

Луганська обласна прокуратура поновила ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області з 01 вересня 2020 року наказом керівника Луганської обласної прокуратури від 15 липня 2021 року № 1007к.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частина сьома статті 235 Кодексу законів про працю України передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На підставі наведеного, слід зазначити, що добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

При цьому, у пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України, суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно обчислювати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах, зокрема, від 24 червня 2021 року в справі № 640/15058/19, від 20 липня 2021 року в справі № 826/3465/18.

Суд звертає увагу, що невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України). Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно з статтею 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Оскільки рішення суду від 16.11.2020 у справі № 360/2862/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційного та правового забезпечення прокуратури Луганської області підлягало негайному виконанню, проте виконано Луганською обласною прокуратурою шляхом видання наказу № 1007к тільки 15.07.2021, тому суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до статті 236 КЗпП України за період з 17.11.2020 по 15.07.2021.

Щодо доводів апелянта про неможливість виконання рішення суду з огляду на положення Законів України «Про прокуратуру» та «Про запобігання корупції» щодо неможливості роботи за сумісництвом та суміщення діяльності прокурора з іншими видами діяльності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про прокуратуру» перебування на посаді прокурора несумісне з обійманням посади в будь-якому органі державної влади, іншому державному органі, органі місцевого самоврядування та з представницьким мандатом на державних виборних посадах.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 25 Закону України «Про запобігання корупції» посадовим та службовим особам органів прокуратури забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Отже, за змістом вказаних норм на прокурора поширюються обмеження щодо сумісництва та особа, яка перебуває на посаді прокурора, не може займатися іншою оплачуваною роботою.

Водночас, як зазначалося вище, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України.

Зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Таким чином, судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню та жодним чином не може ставитися в залежність від будь-яких обставин, окрім непереборних.

Норми вказаних законів не містять застережень щодо неможливості поновлення на посаді незаконно звільненого працівника на підставі судового рішення у разі, якщо він перебуває на іншій службі, зокрема, на державній.

При цьому питання несумісності посад може бути вирішено після поновлення позивача на посаді та у випадку неподачі ним заяви про звільнення із посади, яку він обіймав на той час.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 24 вересня 2021 року в справі № 640/755/19.

Таким чином, з дня проголошення рішення про поновлення позивача на роботі 16 листопада 2020 року у відповідача виник обов`язок щодо його виконання.

Суд не перевіряє правильність розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, оскільки в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 360/4215/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 360/4215/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 24 липня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 24 липня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв