Справа № 520/18812/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

24 липня 2023 року справа № 520/18812/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у невнесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) станом на 01.01.2023 від 01.05.2023 №ФХ-116769, яка видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі №520/1469/23, відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби (65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), та премії (140% від посадового окладу) відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого Доручення Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за нормами, чинними станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 та окремого Доручення Міністра оборони України №2683 від 01.02.2023 із зазначенням відомостей про: розмір посадового окладу - 6660.00 грн.; окладу за військове звання (майор) - 2040.00 грн.; надбавки за вислугу років (45% від посадового окладу та окладу за військове звання) - 3915.00 грн.; надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років) 8199.75 грн.; надбавки за службу в умовах режимних обмежень (10% посадового окладу) 666.00 грн.; премії (140% посадового окладу) 9324.00 грн, які обчислені із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023р. з урахуванням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі №520/1469/23, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.01.2023 основного розміру його пенсії.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що на виконання зазначеного вище рішення суду відповідач виготовив та направив до ГУ ПФУ в Харківській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023р., від 01.05.2023 №ФХ-116769.

Як зазначає позивач, відповідач здійснив перерахунок посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням вимог пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, натомість протиправно зменшено відсоткові показники надбавки за особливості проходження служби та премії.

Позивач з таким порядком виконання рішення суду не погоджується. Вважає протиправною бездіяльність відповідача в тому, що останній не зазначив в довідці про розмір грошового забезпечення належні відомості.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із положеннями частини першої та другої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (ч.8 ст.382 КАС України).

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. В разі встановлення порушень закону суд постановляє окрему ухвалу відповідно до ст. 249 КАС України.

Відповідно до ст. 378 КАС України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення. Питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Так само, відповідно до ст. 378 КАС України, з метою належного виконання судового рішення, передбачено можливість заміну способу його виконання.

Суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Зокрема, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. Так само, заміна способу виконання рішення суду не може тягнути окреме судове провадження.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18).

Судом встановлено, що позивач фактично не погоджується з діями відповідача під час виконання судового рішення у справі № 520/1469/23, яким було зобов`язано відповідача виготовити відповідну довідку з дотриманням вимог нормативно-правових актів з цього питання.

Таким чином, суд, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшов висновку, що позовні вимоги фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення, яким зобов`язано відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача за нормами чинними станом на 01.01.2023, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру пенсії позивача. Тобто, з наведеного слідує, що спірні відносини у даній справі виникли у зв`язку із неналежним виконанням (на думку позивача) відповідачем зазначеного вище рішення Харківського окружного адміністративного суду.

Із врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі 520/1469/23, а тому вимоги позивача, заявлені ним в межах цієї справи слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст., ст. 378, 383 КАС України.

Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При цьому суд бере до уваги, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/1517 від 17.04.2019 р. у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019р. у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 р. у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 р. у справі №802/1933/18-а.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного вище, аналізуючи зміст п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України в контексті неможливості розглядати позов в цій справі за правилами адміністративного судочинства саме в порядку позовного провадження, суд доходить висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 2,5,170, 248, 378, 382 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за його позовом до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, роз`яснивши право звернення до адміністративного суду з питання позовних вимог в порядку статей 378, 382,383 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Д.В. Григоров