Справа № 200/2734/23
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року Справа№200/2734/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 4/7, ) про визнання протиправним щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Просила суд: визнати протиправною відмову у призначенні ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та зобов`язати управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.11.2022 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12.04.2023 року управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації листом № 105/74/Б-691/Б-692/22-3321 відмовило ОСОБА_1 у наданні допомоги на проживання ВПО через невизнання Відповідачем повторного переміщення Позивачки після 24.02.2022 року

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

20 червня 2023 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача надав суду відзив на позову заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог, мотивуючи це наступним.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

При розгляді заяви Позивача та доданих до неї документів Управлінням з`ясовано: позивач перебувала на обліку як внутрішньо перемішена особа з 27.11.2014 року по 02.11.2022 року у Шевченківському районі м. Києва відповідно до довідки від 27.11.2014 року № виданої Управлінням соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації; позивач державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, станом на 01.03.2022 року не отримувала.

Враховуючи вищевикладене, управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації, листом від 18.01.2023 року № 105/74/і/22-631, повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для призначення допомоги, оскільки згідно пункту 3 Порядку № 332 допомога на проживання не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року, крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім того, відповідачем було зазначено, що 23.02.2023 року ОСОБА_1 повторно звернулась до управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення їй допомоги та додатково надала лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.02.2023 року № 91/Б-1221-2050, відповідно до якого вбачається що 10.10.2018 року ОСОБА_1 здійснила виїзд, через контрольний пункт в`їзду-виїзду «Майорське (Зайцево)», до тимчасово окупованої території Донецької області; 10.06.2022 - здійснила в`їзд, через пункт пропуску «Ягодин» у Волинській області, перетнувши державний кордон України та Республіки Польща.

Відповідач вказує на те, що відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.02.2023 року № 91/Б/1221/1979 неможливо встановити переміщення ОСОБА_1 саме з тимчасово окупованої території, оскільки пункт пропуску Ягодин знаходиться на кордоні з Республікою Польща у Волинській області.

Представник відповідача вказує, що рішення управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову у призначенні допомоги вмотивоване тим, що позивач не підпадає під умови що зазначені у Порядку № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», оскільки вона не отримувала допомогу станом на 01.03.2023 року (пункт 3 Порядку №332) та не переміщена з території, на якій ведуться бойові дії або тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України (Наказ №75), а лише перемістилась з Шевченківського району м. Києва до Печерського району м. Києва.

Отже, з урахуванням обставин та норм законодавства в їх сукупності, на думку представника відповідача, відсутні підстави призначити ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам

Таким чином, представник відповідача вказує на те, що при винесенні рішення, управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Представник позивача надав відповідь на відзив управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому зазначив наступне.

Так представник позивача зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року № 188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» на кордоні з Російською Федерацією, Республікою Білорусь та на придністровському сегменті українсько-молдовського кордону з 28 лютого були закриті усі пункти пропуску. Отже особи з тимчасово окупованих територій станом 10.06.2022 року не мали можливості безпечно повернутись на контрольовану Урядом України територію через лінію фронту та закриті пункти пропуску, тому єдиним безпечним шляхом є саме в`їзд через територію Європейського союзу.

Додатковим підтвердженням того, що ОСОБА_1 проживала на окупованій території та перемістилась саме з окупованої території окрім відомостей про перетин кордону, на думку представника позивача, може бути медичний виписний епікриз щодо стаціонарного лікування у жовтні - листопаді 2021 року в лікарні у м. Донецьк після перенесеного ішемічного інсульту з елементами моторної та сенсорної афазії.

У зв`язку з наведеним, представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 .

У 2014 році ОСОБА_1 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту на території окремих районів Донецької областей, була вимушена залишити своє місце проживання у місті Макіївка Донецької області та переміститися та підконтрольну Уряду України територію, але 10.10.2018 року повернулась на постійне місце проживання у м. Макіївка та тривалий час (до 10.06.2022 року) не поверталась на контрольовану урядом України територію.

Після повномасштабного вторгнення російської федерації 24.02.2022 року, а саме у червні 2022 року змушена була повторно переміститись з окупованої частини Донецької області до м. Києва. Після цього 02.11.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації для реєстрації внутрішньо переміщеною особою та подала заяву про надання допомоги на проживання ВПО.

На підставі поданої заяви ОСОБА_1 отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.11.2022 року № 3006-. Позивач отримала допомогу 21 листопада 2022 року та 12 грудня 2022 року за листопад та грудень 2022 року відповідно. Проте у подальшому виплати припинились та листом № 105/74/і/22-631 від 18.01.2023 року було відмовлено в наданні допомоги на проживання.

ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання спору та підтвердження повторного переміщення отримала від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України лист від 01.02.2023 року № 91/Б-1226-2050 з відомостями про перетин Позивачкою кордону/КПВВ України.

23 лютого 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Управління соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою щодо перегляду рішення про призначення допомоги на проживання ВПО додавши докази повторного переміщення після 24.02.2022 року з окупованої території.

12 квітня 2023 року управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації листом № 105/74/Б-691/Б-692/22-3321 відмовило ОСОБА_1 у наданні допомоги на проживання ВПО через невизнання відповідачем повторного переміщення позивача після 24.02.2022 року.

Отже, спірним питанням даної справи є правомірність відмови управлінням соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтею 2 цього Закону визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до частини другої та одинадцятої статті 7 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

У разі відсутності в зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення, страхові виплати надаються у мінімальному розмірі, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 було затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок № 332, в редакції станом на момент звернення позивача до відповідача), пунктом 1 якого передбачено, що він визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 332 допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 року № 204.

Пунктом 3 Порядку № 332 визначено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 року включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 року включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014, № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг.

Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 332 для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

У заяві зазначається: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги єПідтримка або номер банківського рахунка (за стандартом IBAN) заявника для виплати допомоги; наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою.

Інформація про неповнолітню дитину включається до заяви одного з батьків.

Заява вважається поданою в разі заповнення особою всіх полів форми.

Обробка персональних даних внутрішньо переміщених осіб, які подають заяву, здійснюється відповідно до законодавства про захист персональних даних.

Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Інформація про території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією, є складовою частиною переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Мінреінтеграції.

Системний аналіз зазначених положень Порядку свідчить, що право на призначення допомоги на проживання ВПО мають особи, які обліковувались як ВПО до 24.02.2022 року, лише з числа тих, які: або отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; або повторно перемістилися з:· тимчасово окупованої російською федерацією території України; територій, на яких ведуться бойові дії; або тимчасово окупованих російською федерацією, після 24 лютого 2022 року.

При цьому текст відповідної норми Порядку не встановлює залежність чи особа обліковувалась ВПО станом на 24.02.2022 року, чи на цю дату довідка ВПО була вже анульована.

З урахуванням положень про те, що з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, принципове значення має сам факт повторного переміщення особи після 24.02.2022 року з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Абзац 2 п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, встановлює, що для підтвердження факту внутрішнього переміщення та проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення допускається подання доказів, при цьому наведений перелік таких доказів не є вичерпним.

На підтвердження переміщення з тимчасово окупованої російською федерацією території України, ОСОБА_1 був наданий лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України лист від 01.02.2023 року № 91/Б-1226-2050 з відомостями про перетин позивачем кордону/КПВВ України.

З зазначеного листа вбачається, що 10.10.2018 року через КПВВ з тимчасово окупованою територією України «Майорське (Зайцево)» ОСОБА_1 виїхала з території України, контрольованої урядом України, на тимчасово окуповану територію України.

Після цього більше ніж 60 днів ОСОБА_1 не поверталась на територію України, контрольовану урядом України. Наступне повернення на контрольовану Урядом територію України відбулось лише 10.06.2022 року через пункт переходу «Ягодин», оскільки через повномасштабне вторгнення пункти пропуску з тимчасово окупованою територією та територією російської федерації не працювали та були захоплені окупантами.

В той же час, суд зазначає, що при відмові ОСОБА_1 у призначенні призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, відповідачем не було враховано те, що рішення про залишення на покинутому місці проживання позивачем було прийняте вже після прибуття до нього, погіршення стану здоров`я та складність переміщення через похилий вік, що виключає можливість виконання наведеного відповідачем обов`язку.

Також суд зазначає, що відповідачем не враховано, що ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначає, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Таким чином, закон пов`язує тривалу відсутність ВПО (більше 60 днів) за місцем проживання з її поверненням до покинутого місця постійного проживання (якщо про інше не подано окрему заяву).

Інших негативних наслідків, зокрема, втрату права на отримання допомоги на проживання ВПО чи невизнання повторного переміщення чинне законодавство не містить.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, вся територія Донецького району (UA0098686), до якого відноситься м. Макіївка, є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Отже відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 в наданні допомоги на проживання ВПО діяв не на підставі, в порядку та у спосіб визначений Конституцією та законами України, чим припустився порушень ч. 2 ст. 19 Конституції України. Первісна відмова взагалі не містить розгляду питання повторного переміщення. А за наявності документального підтвердження повторного переміщення позивача з тимчасово окупованої російською федерацією території України відповідач встановив обмеження та наслідки не передбачені чинним законодавством та обмежив право ОСОБА_1 на отримання допомоги на проживання ВПО.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, зобов`язання вчинити дії, є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 858,88 грн. (квитанція про сплату № В5Р2-Т8СН-9СХ2-ТК7Х від 12.06.2023 року).

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 4/7, ) про визнання протиправним щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 4/7, ) у призначенні ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Зобов`язати управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 4/7, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 02.11.2022 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з урахуванням висновків суду.

Стягнути з управління соціального захисту населення печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 4/7, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко