Справа № 320/17128/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м. Київ № 320/17128/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами cпрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Багатопрофільного малого приватного підприємства фірми "Ікар" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Багатопрофільне мале приватне підприємство фірма "Ікар" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.05.2020 № 9232/0902.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підставою для проведення фактичної перевірки, визначеної пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України), є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, тобто інформації про конкретний факт недотримання платником податків вимог законодавства щодо виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних на поїв та тютюнових виробів, пального. Однак, у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави визначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють. Позивач вважає, що фактична перевірка проведена відповідачем за відсутності правових підстав, що нівелює наслідки останньої. Також, позивач стверджує, що контролюючий орган дійшов помилкового висновку про обов`язок позивача обладнати акцизний склад для скрапленого газу рівнемірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального.

15.04.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. Відповідач у відзиві наполягає на тому, що ним повністю дотримано процедуру призначення та проведення фактичної перевірки. Також, відповідач стверджує, що під час проведення фактичної перевірки встановлено факт не обладнання позивачем рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарах, а також не зареєстрований у розрахунковому реєстрі 1 витратомір-лічильник, що є порушенням пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Також, 15.04.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі ст. 20, 75, 80 ПК України та з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання законодавства щодо виробництва, обліку та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних на поїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального, 31.03.2021 заступником начальника Головного управління ДПС у Київській області прийнято наказ № 569-п "Про проведення фактичних перевірок", яким начальнику управління контролю за підакцизними товарами наказано організувати у квітні 2021 року проведення фактичних перевірок.

Із витягу з додатку № 1 до наказу віж 31.03.2021 № 569-п вбачається:

- БМПП Фірму «Ікар» включено до Переліку суб`єктів господарювання, які підлягають фактичним перевіркам у квітні 2021 року;

- підстава перевірки: пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України;

- адреса об`єкта перевірки: Білоцерківський р-н, с. Фурси, вул. Європейська, 1В;

- дата початку і тривалість перевірки: 08.04.2021 10 діб.

08.04.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області видано направлення на перевірку № 2150/10-36-09-00-10 та № 2151/10-36-09-00-10.

08.04.2021 о 17:20 посадовими особами контролюючого органу на підставі направлень проведено фактичну перевірку АЗС, що розташована за адресою: Білоцерківський р-н, с. Фурси, вул. Європейська, 1В, суб`єкта господарювання - БМПП Фірми «Ікар», за результатами якої складено акт від 09.04.2021 № 5035/10-36-09-00-10/20618989.

Актом перевірки зафіксовано порушення БМПП Фірми «Ікар» пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України.

На підставі виявленого порушення 18.05.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 9232/0902, яким до БМПП Фірми «Ікар» застосовано штраф в сумі 60000,00 грн.

Не погодившись із рішенням контролюючого органу, позивач розпочав процедуру адміністративного оскарження, проте, рішенням ДПС України від 06.10.2021 № 22685/6/99-00-06-03-01-06 скаргу БМПП Фірми «Ікар» залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.05.2021 № 9232/0902 без змін.

Вважаючи, що контролюючого органу не було правових підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Однією з підстав оскарження податкового повідомлення-рішення позивач вказує відсутність у контролюючого органу підстав для проведення перевірки.

Так, за змістом пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно з п. 61.2 ст. 61 ПК України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Статтею 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За визначенням пп. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

У свою чергу, відповідно до ст. 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Таким чином, порядок збирання та використання податкової інформації врегульовано ПК України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 74.1 ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до п. 41.2 ст. 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з п. 74.3 ст. 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Зі змісту наказу Головного управління ДПС у Київській області від 31.03.2021 № 569-п вбачається, що підставою для проведення перевірки є пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. У свою чергу, зі змісту вказаного пункту вбачається можливість проведення фактичної перевірки у тому числі і на здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, про що зазначено у наказі від 31.03.2021 № 569-п.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що прийнявши рішення у формі наказу від 31.03.2021 № 569-п та зазначивши у ньому нормативну підставу, відповідач діяв у спосіб, що визначений нормами ПК України, а доводи позивача у цій частині є безпідставними.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.05.2021 № 9232/0902 на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

У акті перевірки зафіксовано, що на АЗС МПП Фірми «Ікар» 2 резервуари не обладнані рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів та відповідно не зареєстровані в Єдиному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарах. Також не зареєстрований у зазначеному реєстрі 1 витратомір-лічильник (паливно-роздавальна колонка).

За змістом п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України визначено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Зі змісту наведених норм вбачається, що не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильникам акцизні склади, на яких здійснюється виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується у тарі виробника без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу. Також не потрібно їх встановлювати у приміщеннях або територіях, які не є акцизними складами.

При цьому, реалізація пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу - заборонена.

За наведених обставин, суд відхиляє доводи позивача про те, що у нього відсутній обов`язок обладнати акцизний склад для скрапленого газу рівнемірами-лічильниками, позаяк вказані доводи суперечать наведеним вище положенням ПК України.

Також, суд відхиляє доводи позивача про те, що із-за карантину останній був позбавлений можливості своєчасно обладнати відповідним обладнанням, з огляду на наступне.

Згідно з п. 12 підр. 5 р. XX ПК України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019 ;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.08.2020.

З матеріалів справи вбачається, що у визначені ПК України строки позивачем не було обладнано резервуари витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвано їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Твердження позивача про те, що вказані обставини стали наслідком карантинних обмежень, суд не приймає до уваги, оскільки надані до матеріалів справи докази листування з контрагентом жодним чином не звільняє його від обов`язку обладнати резервуари витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками.

У свою чергу, п. 128-1.1 ст. 128-1 ПК України передбачено, що необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Враховуючи, що під час перевірки встановлено, що ТОВ "ЛЕРСЕН ЛТД" здійснює реалізацію газу пального і на момент проведення перевірки на АЗС 2 резервуари не були обладнані рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів та відповідно не зареєстровані в Єдиному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарах, а також не зареєстрований у зазначеному реєстрі 1 витратомір-лічильник на паливно-роздавальній колонці, застосування штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням є правомірним.

За наведених обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.05.2021 № 9232/0902.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.