Справа № 320/7883/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м. Київ № 320/7883/22

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідмолення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України про стягнення винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

визнати протиправними дії Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України щодо невиплати на користь позивача додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168;

стягнути з відповідачів солідарно заборгованість з виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за період з 24.02.2022 по 19.08.2022 у сумі 173744,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (відряджена до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України) та має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (далі Постанова № 168), яка, на думку позивача, протиправно не була їй нарахована і виплачена.

Ухвалою Київського окружного адмінстративного суду від 09.09.2022 даний позов було залишено без руху.

Ухвалою від 18.10.2022 було продовжено строк на усунення недоілків позовної заяви, які, на виконання вимог ухвали позивачем усунуто.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідмолення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

22.12.2022 до суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву.

03.01.2023 від Державного підприємства обслуговування повітряного руху України надійшов відзив на позовну заяву.

03.01.2023 до суду від Міністерства фінансів України надійшов відзив на позовну заяву.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представники відповідачів вказують на те, що виплати щомісячної додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 здійснюється за рахунок бюджетного фінансування, водночас, Украерорух є державним комерційним підприємством, яке не отримує фінансування з державного бюджету, а джерелом отримання доходу є надходження за надані послуги з аеронавігаційного обслуговування. Крім того, акцентовано увагу на тому, що щомісячна додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168, не є грошовим забезпеченням військовослужбовців, виходячи з абз. 2 п. 1 постанови №1 68, не передбачена Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 і не здійснюється у порядку, встановленому постановою від 07.02.2001 № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій".

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних силах України.

Наказом Міністра оборони України № 80 від 13.02.2018 позивач відряджена до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) із залишенням на військовій службі, де проходить службу на посаді інженера з управління використання повітряного простору 2-ї категорії (офіцер бойового управління) органу управління використання (менеджменту) повітряного простору центру організації повітряного руху служби аеронавігаційного обслуговування регіонального структурного підрозділу «Київцентраеро».

28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зважаючи на ненарахування і невиплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, позивач звернулась з даним позовом до суду.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснюється Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-XII.), за змістом ст. 1 якого, соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим відповідним Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого не одноразово було продовжено.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 за № 168 було прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 1 вказаної постанови, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби) , а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 (п. 5 Постанови № 168).

У подальшому, до вказаної постанови Кабінетом Міністрів України були внесені зміни.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказує на те, що оскільки вона перебуває на військовій службі в Збройних Силах України і була відряджена до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі, то відповідачем повинна була здійснюватися виплата додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за спірний період.

Втім, суд наголошує на тому, що Постанова № 168 передбачає виплату щомісячної додаткової винагороди за певних обставин, зокрема, нею визначено чіткий перелік осіб, яким може бути виплачена щомісячна додаткова винагорода і цей перелік не передбачає її виплату військовослужбовцям, які перебувають на службі в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України.

Крім того, підлягає врахуванню й те, що постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової організації повітряного руху України» та затверджено Положення про об`єднану військово-цивільну систему організації повітряного руху України, а також погоджено пропозицію Міністерства транспорту та Міністерства оборони України про утворення у складі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України таких структурних підрозділів, в тому числі регіональних структурних підрозділів на базі цього підприємства.

Відповідно до п. 4 цієї постанови, грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 р. № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ".

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій», встановлено, що виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

У той же час, п. 1 містить застереження, що виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.

Тож, з наведеного слідує, що інші виплати (надбавки, доплати та винагороди), що встановлюються військовослужбовцям, відрядженим до державних органів не здійснюються.

Підсумовуючи, суд зазначає, що: 1) Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не входить до переліку міністерств та державних органів, зазначених в пункті 1 Постанови № 168; 2) тобто, Постановою № 168 не передбачена виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, а відтак, останнє не має підстав для нарахування та виплати щомісячної додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168; 3) упродовж спірного періоду описаний вище абзац перший пункту 1 Постанови № 168 неодноразово зазнавав змін згідно з Постановами Кабінету Міністрів України: № 217 від 07.03.2022, № 350 від 22.03.2022, № 754 від 01.07.2022, № 793 від 07.07.2022, № 1146 від 08.10.2022, при цьому, ні у первинній редакції, ні після внесення змін зазначеними постановами в абзаці першому пункту 1 Постанови № 168, працівників Украероруху не було включено до переліку осіб, яким виплачується додаткова винагорода; 4) суд погоджується із запереченнями сторони відповідача про те, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода не підлягає виплаті позивачу, як військовослужбовцю, відрядженому до Украероруху, що свідчить про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли своє підтвердження під час розгляду спору, а тому, задоволенню не підлягають. Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України про стягнення винагороди військовослужбовцям під час дії воєнного стану відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.