Справа № 320/3363/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м. Київ № 320/3363/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами cпрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області та просить суд:

визнати протиправною відмову відповідача у видачі містобудівних умов та обтяжень реконструкції квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням окремої групи консольного типу без зайняття земельної ділянки, що викладена у листі № 0-31/1874 від 29.12.2021;

зобов`язати відповідача видати містобудівні умови та обтяження на підставі поданої заяви № 2-31/М-6378 від 02.12.2021 щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням окремої групи консольного типу без зайняття земельної ділянки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що для реконструкції частини житлового будинку з влаштуванням окремої вхідної групи (засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення) консольного типу, без зайняття земельної ділянки, документ, що посвідчує право на земельну ділянку не вимагається. За наведених обставин, позивач вважає протиправною відмову відповідача у видачі містобудівних умов та обмежень.

Відповідач в установлений в ухвалі суду від 18.04.2022 строк не подав до суду відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.08.2019 № 176596821.

30.11.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив видати містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції щодо реконструкції квартири під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням окремої вхідної групи консольного типу (без зайняття земельної ділянки), з урахуванням маломобільних груп населення. Позивач повідомив, що реконструкцію заплановано провести відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, з урахуванням маломобільних груп населення.

Вказана заява зареєстрована відповідачем 02.12.2021 за вх. № 2-31/М-6278.

Листом від 29.12.2021 № 2-31/1874 виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області повідомив ОСОБА_1 про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень з огляду на те, що влаштування окремої вхідної групи передбачає наявність земельної ділянки.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України від 17.02.2011 № 3038 «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 3038 містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про адміністративні послуги".

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу містобудівних умов та обмежень позивачем було додано: викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; витяг з Єдиного державного реєстру; договір купівлі-продажу квартири; технічний паспорт; копія паспорта громадянина України; копія ідентифікаційного коду.

Відмовляючи у видачі містобудівних умов та обмежень, відповідач керувався ст. 29 Закону № 3038 та зазначив про ненадання позивачем документа посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Так, п. 1 ч. 4 ст. 29 Закону № 3038 визначено, що підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Поряд з цим, оскаржувана відмова відповідача суперечить положенням ч. 3 ст. 29 Закону № 3038, якою передбачено, що у випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Згідно з ч. 4 ст. 34 Закону № 3038 реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури може здійснюватися без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм та правил. Порядок влаштування засобів безперешкодного доступу до об`єктів або їх розумного пристосування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма кореспондує положенням п. 7 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 № 747).

За визначенням п. 1 Порядку влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури або їх розумного пристосування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2021 № 668 (далі Порядок № 668), цей Порядок визначає механізм влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів та частин, об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури (далі об`єкти) або їх розумного пристосування.

Згідно з п. 3 Порядку № 668 проектна документація на влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до об`єктів або їх розумного пристосування розробляється відповідно до Порядку розроблення проектної документації на будівництво об`єктів, затвердженого наказом Мінрегіону від 16 травня 2011 р. № 45.

Пунктом 9 Порядку № 668 передбачено, що роботи з влаштування засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення до об`єктів виконуються без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм та правил.

З аналізу наведених норм вбачається, що для реконструкції частини житлового будинку з влаштуванням окремої вхідної групи (засобів безперешкодного доступу осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення) консольного типу, без зайняття земельної ділянки, документ, що посвідчує право на земельну ділянку не вимагається.

У свою чергу, вичерпним переліком документів для надання містобудівних умов та обмежень передбачено, що у випадку, передбаченому ч. 4 ст. 34 Закону № 3038, документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію, додається до заяви виключно за наявності.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у видачі позивачеві містобудівних умов та обмежень є протиправною, що є правовою підставою для задоволення позову у цій частині.

У свою чергу, подані позивачем документи до заяви від 30.11.2021 відповідають переліку документів для надання містобудівних умов та обмежень, визначеному ч. 3 ст. 29 Закону № 3038.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 вказаної статті КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що законодавством передбачено право суду, у випадку визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За вказаних обставин, в контексті наведених норм, суд вважає, що для прийняття рішення про видачу містобудівних умов та обмежень виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення у даному випадку не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (заява № 28924/04) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області правових підстав для відмови у видачі позивачеві містобудівних умов та обтяжень, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання відповідача видати містобудівні умови та обтяження на підставі поданої заяви № 2-31/М-6378 від 02.12.2021 щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням окремої групи консольного типу без зайняття земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, ідентифікаційний код 04054866) у видачі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) містобудівних умов та обтяжень реконструкції квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням окремої групи консольного типу без зайняття земельної ділянки, що викладена у листі № 0-31/1874 від 29.12.2021 протиправною.

Ззобов`язати Виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, ідентифікаційний код 04054866) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) містобудівні умови та обтяження на підставі поданої заяви, яка зареєстрована 02.12.2021 за вх. № 2-31/М-6378, щодо реконструкції квартири АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення (офіс) з влаштуванням окремої групи консольного типу без зайняття земельної ділянки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області (07300, Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1, ідентифікаційний код 04054866) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 992,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.