Справа № 2-А-64/2009
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-А-64/2009 Суддя (судді) першої інстанції: Олійник С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Губської Л.В., Файдюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії та її виплати,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київський області про зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії та її виплати.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 07.04.2009 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області виплачувати підвищення до пенсії ОСОБА_1 як інваліду другої групи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 5 п. 27 ст. 13 Закону № 3551.

Рішення суду набрало законної сили 20.04.2009, а 24.10.2011 судом було видано виконавчий лист.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у якому просить встановити судовий контроль шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області подати звіт про виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.04.2009 у справі №2-а- 64/2009 у 10 денний строк з дня набрання ухвалою суду законної сили, а у разі ненадання звіту про його виконання накласти на керівника Головного управління Пенсійного Фонду України у Київській області штраф у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, половину з якого стягнути на користь Державного бюджету України, а другу половину - на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року у задоволенні заяви про встановлення контролю за виконанням рішення суду - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.04.2009.

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції, та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається та покладається на державну виконавчу службу у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

Так, в обґрунтування необхідності встановлення судового контролю заявник посилається що постанова суду не виконана в повному обсязі, адже в мотивувальній частині постанові вказано, що розмір підвищення становить 350% від розміру мінімальної пенсії за віком, однак, Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області не здійснив перерахунок у визначеному постановою розмірі.

Водночас, судом встановлено, що 24.10.2011 судом видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.

Постановою від 06.04.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження.

Постановою від 26.11.2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві закінчено виконавче провадження, тобто рішення суду було виконано і підтверджено листом Головного управління Пенсійного Фонду України від 21.11.2012.

Наведене свідчить про виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, здійснення державним виконавцем усіх необхідних заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", у тому числі закінчення виконавчого провадження.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність об`єктивних обставин щодо необхідності вжиття судом таких процесуальних заходів як встановлення судового контролю, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Л.В.Губська

суддя В.В.Файдюк