Справа № 160/5616/23
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2023-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2023 року Справа № 160/5616/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
22.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди проходження строкової служби в період з 02.06.1998 року по 04.11.1999 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення у встановленому порядку.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позов; витребувано у відповідачів додаткові докази та встановлено строк для їх подання.
Про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) сторони повідомленні відповідно до приписів, що підтверджується матеріалами справи.
Про відкриття провадження та можливість отримання копії ухвали, враховуючи припинення фінансування суду за кошторисними призначеннями для придбання поштових марок через військове вторгнення російської федерації на територію України та введенням на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/202 воєнного стану, позивачу повідомлено засобами телефонного зв`язку за номером телефону, зазначеним в позовній заяві, що підтверджується матеріалами справи. За даними КП «ДСС» копію ухвали про відкриття провадження 10.04.2023 о 19:19 год. надіслано одержувачам - Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за допомогою підсистеми «Електронний суд» в їх електронні кабінети, а копію адміністративного позову надіслано відповідачам - 22.03.2023, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на подання відзиву до 26.04.2023.
24.04.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача 2 надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позовні вимоги не визнало та просило суд відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що ОСОБА_1 згідно його трудової книжки НОМЕР_1 до призову на строкову військову службу працював учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті з 03.09.1997 по 20.05.1998, але відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідальних записів у ній робота позивача з 30.03.1998 по 11.04.1998, з 27.04.1998 по 28.04.1998, а також з 10.05.1998 по 20.05.1998 не була пов`язана із спусками в шахту та відбувалась на поверхні, а з 13.04.1998 по 23.04.1998 та з 03.05.1998 по 08.05.1998 відбувались страйки на підприємстві, які також відповідно до законодавства не можуть бути враховані до пільгового стажу.
Відповідачем 2 зазначено, що виходячи з вищенаведеного, зазначені періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 , які були до призову ОСОБА_1 на строкову військову службу, не можуть бути включені до пільгового стажу. Отже, відповідно і період проходження строкової військової служби не зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Звертаю увагу суду на те, що, навіть, якщо б Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області і врахувало б проходження строкової військової служби позивача до пільгового стажу (1 рік 5 місяців 3 дні), то загальний пільговий стаж складав би 24 роки 9 місяців 6 днів, а не необхідні 25 років згідно п.3 ст.114 Закону 1058. Виходячи з вищезазначеного, дії Відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому підстави для задоволення вимог Позивача повністю відсутні.
До відзиву відповідачем 2 було надано копію оскаржуваного рішення та копії з матеріалів пенсійної справи не в повному обсязі.
Водночас, суд зазначає, що ані у встановлений судом строку, ані станом на 27.04.2023, від відповідача 1 відзиву на позов та витребуваних документів не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постанова КМУ від 17.02.2021 №104, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611, від 11.08.2021 №855, від 22.09.2021 №981, від 15.12.2021 №1336, від 19.03.2022 №318, від 27.05.2022 №630, від 19.08.2022 №928, від 23.12.2022 №1423) з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року на території України встановлений карантин.
Проте, суд звертає увагу, що від відповідача 1 станом на 27.04.2023 жодних повідомлень про неможливість подання витребуваних ухвалою від 27.03.2023 доказів до суду, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідача 1 також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачу 1 процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов та витребуваних документів.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та на підставі вищевказаних норм, суд ухвалив розглянути справу по суті за наявними в ній доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим 28.02.1996 Петропавлівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області.
10.01.2023 позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.
Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 18.01.2023 №36 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно з п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № l058-ІV за відсутності пільгового стажу.

У рішенні вказано, що вік заявника 42 роки 10 місяців 23 дні. Відповідно до п.3 ст.114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно віл віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років. Відповідно до наданих документів страховий стаж заявника становить 46 років 9 місяців 11 днів, в тому числі пільговий стаж на підземних роботах згідно Постанови № 202 (25 років) - 23 роки 4 місяці 3 дні Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до пільгового стажу зараховано періоди згідно довідки № 2 від 09.01.2023 р.

Не погоджуючись рішенням Головного Управління пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 09.01.2023 року за № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Пунктом 2 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486 (далі - Положення №№28-2), Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За нормами ч.3 ст.114 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що норми чинного законодавства встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.09.1997 по 01.07.1998 року навчався в Першотравенському професійно-технічному училищі №40 Дніпропетровської області за професією «електрослюсар підземний» на базі повної середньої освіти (рішенням державної кваліфікаційної комісії від 26.01.2000 присвоєно кваліфікацію «електрослюсар підземний ІІІ (третього) розряду», про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Диплому кваліфікованого робітника серії ДА КС №002857.

Із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено, що позивач працював, зокрема:

- ДВАТ «Шахта «СТЕПОВА» ДП ДВАТ «Павлоградвугілля»:

- запис №1: 03.09.1997 - прийнятий учнем підземного електрослюсаря з подальшим направленням на навчання в СПТУ «40 (наказ №38к від 01.09.97);

- запис №2: 30.03.1998 - переведений учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті на дільницю №2 на час практики (наказ №46 від 3.03.1998);

- запис №3: 20.05.1998 - звільнений у зв`язку з призовом до армії п.3 ст.36 КЗпП України (наказ №24к від 18.05.1998);

- запис №4: 02.06.1998-04.11.1999 - служба в Армії (в/білет № НОМЕР_3 );

- ДВАТ «Шахта «СТЕПОВА» ДП ДВАТ «Павлоградвугілля»:

- запис №5: 14.02.2000 - прийнятий підземним електрослюсарем 3р. з повним робочим днем в шахті на дільницю №2 за строковим трудовим договором на 1 рік (наказ №12к від 14.02.2000).

Згідно з розрахунком стажу ОСОБА_1 за ПС 36 до страхового стажу та пільгового стажу роботи вищевказані періоди зараховані наступним чином:

01.09.1997-29.03.1998 (00р. 06міс. 29дн.) «Навчання за фахом»;

30.03.1998-11.04.1998 (00р. 00міс. 12дн.);

12.04.1998-12.04.1998 (00р. 00міс. 01дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

13.04.1998-14.04.1998 (00р. 00міс. 02дн.);

15.04.1998-16.04.1998 (00р. 00міс. 02дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

17.04.1998-18.04.1998 (00р. 00міс. 02дн.);

19.04.1998-19.04.1998 (00р. 00міс. 01дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

20.04.1998-20.04.1998 (00р. 00міс. 01дн.);

21.04.1998-21.04.1998 (00р. 00міс. 01дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

22.04.1998-23.04.1998 (00р. 00міс. 02дн.);

24.04.1998-26.04.1998 (00р. 00міс. 03дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

27.04.1998-28.04.1998 (00р. 00міс. 02дн.);

29.04.1998-02.05.1998 (00р. 00міс. 04дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

03.05.1998-04.05.1998 (00р. 00міс. 02дн.);

05.05.1998-05.05.1998 (00р. 00міс. 01дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

06.05.1998-08.05.1998 (00р. 00міс. 03дн.);

09.05.1998-09.05.1998 (00р. 00міс. 01дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)»;

10.05.1998-20.05.1998 (00р. 00міс. 11дн.);

02.06.1998-04.11.1999 (01р. 05 міс. 03 дн.);

14.02.2000-16.02.2000 (00р. 00міс. 01дн.) - «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в)».

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 01.12.2005 за № 1451/11731, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Список №1 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, чинний на період роботи позивача затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173 та постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, містить в собі розділ 1 підрозділ 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Віднесення професії електрослюсар», за якою позивач навчався та працював, до Списку №1 пенсійним органом не оспорюється.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 грудня 2019 року у справі №513/1195/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у період з 01.09.1997 по 01.07.1998 навчався в Першотравенському професійно-технічному училищі №40 Дніпропетровської області за професією «електрослюсар підземний», про що свідчить наявна у матеріалах справи копія Диплому кваліфікованого робітника серії ДА КС №002857.

При цьому, згідно з наявною у матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_3 з 02.06.1998 позивач проходив військову службу за призовом в армії.

Тобто, позивач на момент призову на строкову військову службу навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі.

Крім того, копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 підтверджується те, що позивач у період з 03.09.1997 по 20.05.1998 працював у ДВАТ «Шахта «СТЕПОВА» ДП ДВАТ «Павлоградвугілля» учнем підземного електрослюсаря (з подальший направленням на навчання та на час практики).

Таким чином, позивач на момент призову на строкову військову службу також працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1.

Враховуючи викладені обставини, період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до пільгового стажу по Списку №1.

Водночас, суд враховує, що згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 09.01.2023 №2 ОСОБА_1 , зокрема, працював повний робочий день у період з 30.03.1998 по 20.05.1998 та виконував гірничі роботи з повним робочим днем у шахті (Степова) за професією «електрослюсар підземний дільниці з видобутку вугілля».

В якості додаткових відомостей в означеній довідці зазначено, що «Спуски в шахту до 11.04.1998 - відсутні; 27.04, 28.04.1998 - поверхня, 13.04, 14.04, 17.04, 18.04, 20.04, 22.04, 23.04.1998 - страйк, 03.05, 04.05, 06.05, 07.05, 08.05, з 10.05. по 20.05.1998 - поверхня».

При цьому, виконання ОСОБА_1 робіт на поверхні чи страйки на підприємстві в період його роботи на час практики, не спростовує факту навчання позивача за фахом в СПТУ №40 на момент призову на військову службу, у зв`язку з чим посилання пенсійного органу на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду військової служби через незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 10.05.1998 по 20.05.1998 (у зв`язку з тим, що робота не була пов`язана із спусками в шахту та відбувалась на поверхні) суд вважає безпідставними.

Таким чином, період проходження позивачем строкової військової служби з 30.03.1998 по 04.11.1999 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд прийшов до висновку, що під час призначення пенсії позивачу відповідачем було протиправно незараховано до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 30.03.1998 по 04.11.1999, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного Управління пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 09.01.2023 року за № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та наявність підстав для його скасування.

Оскільки відповідачем 2 неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

- зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, період проходження військової строкової служби в період з 02.06.1998 по 04.11.1999;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

При цьому, суд не вбачає підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «прийняти рішення у встановленому порядку», оскільки матеріалами справи не підтверджується факт ухилення пенсійного органу від прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 10.01.2023, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Таким чином, судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції Укрпошти від 14.03.2023 ФН ПРРО №, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 805,20 грн. (по 402,60 грн. з кожного з відповідачів).

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до відповідача 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26; ), відповідача 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд.158-Б; ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 09.01.2023 року за № 36 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, період проходження військової строкової служби в період з 02.06.1998 по 04.11.1999.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії, з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 402,60 грн. (чотириста дві гривні 60 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 402,60 грн. (чотириста дві гривні 60 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно