Справа № 480/1341/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2023 року Справа № 480/1341/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Приватного акціонерне товариство "Сумбуд" до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача зазначає, що відповідач під час проведення перевірки зробив висновок, що резервуар для пального, який знаходиться за адресом м. Суми, вул. Лінійна, б. 15, використовувався позивачем для зберігання пального з метою заправки власного автомобільного транспорту. При цьому відповідач зазначає, що на вказаний резервуар ним не отримано документи на право власності або право користування, акти введення в експлуатацію та документи, що підтверджують повірку. Тим самим відповідач під час проведення перевірки не встановив, що вказаний резервуар використовується позивачем як місце зберігання в розумінні Податкового кодексу України та Закону Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального.
За результатами фактичної перевірки складено акт та виявлено, крім іншого, порушення підприємством ч. 1 ст. 15 Закону України від Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального, а саме зберігання пального без наявності ліцензії. За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Сумській області , прийнято
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судом витребувалися додаткові докази та письмові пояснення у позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України регулює Закон України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального ( далі Закон № 481).
Статтею 15 вищевказаного Закону № 481 безпосередньо регулюються питання щодо порядку отримання та використання дозвільних документів (ліцензій) пов`язаних з імпортом, експортом, оптовою і роздрібною торгівлею алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та його зберіганням. Зокрема частиною восьмою статті 15 Закону № 481 визначено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Так, даною нормою передбачено, що виключно суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального.
За змістом вищезазначених норм Закону №481 визначено обов`язок суб`єктів господарювання зберігати пальне у місцях зберігання лише за наявності ліцензії на зберігання пального.
У разі порушення вказаного обов`язку застосовується штраф, передбачений ч. 2 ст. 17 Закону №481, у сумі 500000 грн.
Згідно з визначеннями, зазначеними у ст. 1 Закону №481 - місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.
Згідно з ч. 39 ст. 15 Закону №481 визначений перелік документів необхідних для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом .
Отже за змістом вказаних норм місцем зберігання пального є споруда та/або/обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального і розміщені на певній території, тобто є стаціонарними.
Також під час перевірки податковим органом встановлено, що на час перевірки та отримання ліцензії місце зберігання пального використовується АТ «Сумибуд» для заправки власного автомобільного транспорту.
Так, перевіряючими встановленою, що на території місця зберігання пального розташовано підземний вертикальний резервуар для пального ємністю 50 м3 та паливо роздавальну колонку з маркуванням 1,0 ГОСТ 9018-82.
Разом із тим, під час перевірки встановлено, що в строк до 15.09.2021, тобто до отримання АТ "Сумбуд" ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) терміном дії з 15.09.2021, підприємством було придбано в період з 01.10.2020 по 14.09.2021 пальне. Крім того, станом на 01.09.2021 на підприємстві зберігалося 2268л пального, що було встановлено перевіряючими відповідно до інвентаризаційного опису №9 від 01.09.2021.
Факт придбання пального підтверджено було наданим АТ "Сумбуд" на перевірку договором постачання нафтопродуктів, а також видатковими та товарно-транспортними накладними, згідно яких місцем розвантаження дизельного палива зазначено м.Суми, вул. Лінійна, 15.
Таким чином саме за результатом вибіркового вивчення акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, податковим органом встановлено, що у період відсутності ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) АТ "Сумбуд" придбало (отримало) пальне в кількості 107736,41л на адресу місця зберігання м.Суми, вул..Лінійна, 15, станом на 01.09.2021 було в наявності на залишках 2268л, у зв`язку із чим і було застосовано штрафні санкції спірним податковим повідомленням-рішенням.
В даному випадку, під час розгляду даної справи, суд враховує, що у постанові від 31 травня 2022 року у справі №540/4291/20 Верховний Суд застосував норми статей 15, 17 Закону №481/95-ВР у системному зв`язку із нормами підпунктів 14.1.6, 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України і сформулював такий висновок. Зберігання пального нерозривно пов`язане із наявністю у суб`єкта господарювання споруд та/або обладнання, та/або ємностей, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування (місця зберігання пального). Наявність у суб`єкта господарювання обов`язку з отримання ліцензії на право здійснення діяльності зі зберігання пального, яка опосередковується придбанням та використанням суб`єктом господарювання пального для задоволення своїх власних виробничих потреб при провадженні його господарської діяльності (не пов`язаної з метою отримання доходу від зберігання пального як виду економічної діяльності) залежить саме від наявності у суб`єкта господарювання місця зберігання пального, яке за своїми ознаками (характеристиками) відповідає визначенню «акцизний склад» та/або «акцизний склад пересувний», незалежно від того чи зареєстрований такий суб`єкт платником акцизного податку, розпорядником акцизного складу та/або наявністю підстав для реєстрації такого місця як акцизного складу. Відповідно, у випадку, якщо наявне у суб`єкта господарювання місце зберігання пального має ознаки, які згідно з нормами підпунктів 14.1.6, 14.1.6-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлені як виключення з визначення «акцизний склад» та/або «акцизний склад пересувний», такий суб`єкт не має обов`язку отримувати ліцензію на право зберігання пального у такому місці.
Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що для оцінки наявності в діях суб`єкта господарювання складу правопорушення у вигляді здійснення діяльності зі зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, з`ясуванню підлягають місце та спосіб його зберігання, мета придбання, технічні характеристики використаних для цього споруд (обладнання, ємностей), обсяги споживання, закупівлі та обставини використання пального. Ці обставини складають об`єктивну та суб`єктивну сторони правопорушення. Сам по собі факт наявності «на балансі» у суб`єкта господарювання невикористаного пального не є достатньою обставиною для його кваліфікації як зберігання пального без отримання відповідної ліцензії. У спорах про правомірність застосування штрафних санкцій за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії основним і вирішальним предметом доказування є підтвердження або спростування обставин саме факту здійснення суб`єктом господарювання діяльності зі зберігання пального, а не його придбання. Невстановлення під час фактичної перевірки обставин здійснення позивачем діяльності зі зберігання пального, часу цієї діяльності та місця, у якому пальне зберігалося, унеможливлює визнання правомірним застосування штрафних санкцій за зберігання пального без наявності ліцензії.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зазначені висновки Верховного Суду є застосовним до правовідносин, які виникли у цій справі.
Матеріалами справи підтверджується, що АТ «Сумибуд» має основний вид діяльності: будівництво житлових та нежитлових будівель, а також має інших вид діяльності за КВЕД як 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами», про що зазначено в розділі 2 акту перевірки від 29.10.2021.
Під час перевірки контролюючий орган встановив, що позивач здійснив діяльність зі придбання та подальшого зберігання пального у період з 01.10.2020 по 14.09.2021, що підтверджується первинними документами: видатковою накладною і товарно-транспортною накладною, оборотно-сальдовими відомостями. Зазначені обставини позивачем не спростовується.
Директор АТ «Сумибуд» в скарзі від 29.12.2021, поданій до ДПС України на спірне податкове повідомлення-рішення, зазначав, що на перевіряємій ділянці по вул..Лінійна,15 у підприємства знаходиться бетонно-розчинний вузол, де підприємством здійснюється господарська діяльність по виготовленню і подальшої реалізації бетонних розчинів. Даний процес є технологічно безперервним і для забезпечення безперервності забезпечується два дизель-генераторів для виробництва електричної енергії та підігріву суміші піску та цементу. Вказані обставини не відображені під час перевірки та не досліджені під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Дизельне пальне факт придбання якого відображено в акті перевірки в період з 01.10.2020 по 01.09.2021, та яке залишилося в обсязі 2268л зберігалося у баках дизель-генераторів по вул..Лінійній, 15. Оскільки придбане пальне зливається до паливного баку дизельного генератора для безперебійного забезпечення електроенергією, такі місця зберігання пального не підпадають під визначення акцизного складу, а підприємство не вважається розпорядником акцизного складу у розумінні ПКУ.
Жодних документів в обґрунтування змісту поданої скарги від 29.12.2021 під час адміністративного оскарження АТ «Сумибуд» надано не було, в додатках до скарги не зазначено.
Разом із тим, в адміністративному позові позивачем в обґрунтування позовних вимог жодної інформації відносно обставин, що зазначені в сказі від 29.12.2021 АТ «Сумибуд» не зазначається.
На час адміністративного оскарження позиція позивача була обґрунтована наявністю двох дизель-генераторів для виробництва електричної енергії та підігріву суміші піску та цементу, а також те, що дизельне пальне факт придбання якого відображено в акті перевірки в період з 01.10.2020 по 01.09.2021, та яке залишилося в обсязі 2268л зберігалося у баках дизель-генераторів по вул. Лінійній, 15, і придбане пальне зливалося до паливного баку дизельного генератора для безперебійного забезпечення електроенергією.
Під час звернення до суду позиція позивача вже обґрунтована іншими обставинами, а саме замість двох дизель-генераторів наявністю однієї дизельної електростанції і до складу зазначеного об`єкту входить паливна ємність об`ємом 50 м3, яка є частиною комплексу функціонування технологічного обладнання.
Таким чином пояснення та обґрунтування позиції підприємства не співпадають про суті скарги від 29.12.2021, що було надано до податкового органу в порядку адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення, та позиції підприємства при зверненні до суду.
Враховуючи суттєві розбіжності позиції позивача, викладені під час адміністративного оскарження та змісту позовної заяви, а також ненадання доказів в обґрунтування своєї позиції, викладеній в позові, надання незавірених копій документів, з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи суд дійшов висновку про необхідність витребувати у позивача документи на підтвердження обставин, зазначених в адміністративному позові та витребувано додатково у позивача документи, зокрема
- належним чином завірені копії документів, доданих позивачем до адміністративного позову,
- первинні документи, що підтверджують використання підприємством придбаного пального в перевіряє мий період з 01.10.2020 по 01.09.2021 для заправки автомобільного транспорту чи дизельної електростанції,
- первинні документи, що стосуються придбання дизельної електростанції, використання дизельної електростанції в господарській діяльності, перебування на обліку станом на 01.10.2020, а також докази того, що придбане пальне в період з 01.10.2020 по 01.09.2021 було використано для заправки такої дизельної електростанції,
- всі документи, що стосуються наявності на підприємстві підземного вертикального резервуару для пального ємністю 50 м3 та паливороздавальну колонку з маркуванням 1,0 ГОСТ9018-82,
- первинні документи стосовно двох дизель-генераторів для виробництва електричної енергії та документи щодо експлуатації таких дизель-генераторів, в т.ч. в перевіряє мий період,
- докази того, що в дизель-генератори, про наявність яких зазначено в скарзі від 29.12.2021, зберігалося дизельне паливо,
- документи, що підтверджуються наявність в дизель-генераторах паливного баку об`ємом 2268 л,
- всі документи, на підтвердження обставин, зазначених в адміністративному позові, а також у скарзі від 29.12.2021, що стосується використання придбаного пального в господарській діяльності підприємства та зберігання придбаного палива в дизельній електростанції, чи дизель-генераторах,
- письмові пояснення та докази наявності та надання таких документів на час проведення перевірки та адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення.
На виконання вимог ухвали суду одних пояснень від представника АТ «Сумибуд» надано не було, документів, які було витребувано судом надано не було.
Зокрема, АТ «Сумибуд» надав разом із клопотанням на виконання вимог ухвали суду оборотно-сальдову відомість по рахунку 105 за 29.06.2023, відповідно до якої зазначено про наявність дизельної електростанції 50кВт/400В/50Герц, копію фотокартки без назви та пояснень в якій відображені номери 50кВт/400В/50Герц, № 6409951, доповідну записку головного механіка АТ «Сумибуд», інвентарну картку обліку основних засобів дизельна електростанція 50кВт/400В/50Герц, найменування заводу 6409951, яка заповнена 29.06.2023.
Дослідивши надані представником позивача документи на виконання вимог ухвали суду, судом встановлено наступне.
Так, до позову позивачем надано незавірену копію оборотно-сальдову відомість по рахунку 105 за 14.02.2023. На виконання вимог суду надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 105, але за 29.06.2023.
Крім того, суд зазначає, що станом на час розгляду даної справи по суті, позивачем не надано інших документів, які витребовувалися судом у АТ «Сумибуд».
Таким чим в матеріалах справи відсутні документи, які беззаперечно підтверджують факт використання в господарській діяльності АТ «Сумибуд» придбаного пального, враховуючи те, що під час відсутності ліцензії у підприємства контролюючим органом встановлено, що підприємство придбало в період з 01.10.2020 по 01.09.2021 паливо, та яке залишилося в наявності станом на 20.10.2021 в обсязі 2268л, що було встановлено на підставі первинних документів, наданих АТ «Сумибуд» під час фактичної перевірки.
Натомість контролюючим органом встановлено, що у підприємства є підземний вертикального резервуару для пального ємністю 50 м3 та паливороздавальна колонка з маркуванням 1,0 ГОСТ9018-82, яка використовується на час перевірки для заправки власного автомобільного транспорту.
Таким чином посилання позивача, що пальне в кількості 2268л зберігалося в двох дизель-генераторах для виробництва електричної енергії та підігріву суміші піску та цементу, а також те, що дизельне пальне факт придбання якого відображено в акті перевірки в період з 01.10.2020 по 01.09.2021, та яке залишилося в обсязі 2268л зберігалося у баках дизель-генераторів по вул. Лінійній, 15, і придбане пальне зливалося до паливного баку дизельного генератора для безперебійного забезпечення електроенергією, про що позивач зазначав в поданій скарзі до ДПС України матеріалами справи не підтверджується.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, матеріалами справи не підтверджується, що придбане пальне протягом 01.10.2020 по 01.09.2021 та станом на 01.09.2021 залишилося в обсязі 2268л (під час відсутності у підприємства відповідної ліцензії на зберігання пального) використовувалося в господарській діяльності підприємства.
Суд зауважує, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" місце зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Вказаний Закон не містить вказівки на те, що пальне повинно зберігатися виключно у стаціонарних ємностях для зберігання пального; не визначає граничний об`єм пального чи обмежень по строку, з якого починається "зберігання пального"; саме по собі зберігання пального не є підставою для реєстрації акцизного складу, оскільки вимагає певного обсягу пального.
Крім того, резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, з 01.10.2019, повинні бути обладнані витратомірами - лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. З вказаних вище положень законодавства випливає висновок, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен для стаціонарних цистерн/ємностей.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог ст. 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального , суд дійшов висновку, що позивач за наявності на території підземного вертикального резервуару для пального ємністю 50 м3 та станом на 01.09.2021 зберігав залишки придбаного пального в кількості 2268 л, повинен був отримувати ліцензію на право зберігання пального. Разом із тим, ліцензію на підземний вертикального резервуару для пального ємністю 50 м3 позивач отримав тільки терміном дії з 15.09.2021, що встановлено під час перевірки та відображено на стор.2 акту перевірки, не заперечується представником позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета