Справа № 420/10624/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області: №0-1504 від 04.03.2019 року на суму 427,04 грн, № 0012036- 5507-1504 від 04.03.2019 року на суму 795,42 грн, № 0-1504 від 10.03.2020 року на суму 2393,28 грн, № 0-1504 від 10.03.2020 року на суму 713,25 грн, № 0-1504 від 18.03.2021 року на суму 2708,72 грн, № 0-1504 від 18.03.2021 року на суму 807,26 грн, №0-1504 від 24.06.2022 року на суму 3441,10 грн, № 0260875- 2407-1504 від 24.06.2022 року на суму 1025,52 грн, № 0-1504 від 14.03.2023 року на суму 1110,98 грн, № 0-1504 від 14.03.2023 року на суму 3727,86 грн

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні ППР винесені щодо оподаткування об`єктів житлової нерухомості за адресами АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . Позивач зазначає, що будинок за адресою АДРЕСА_2 є недобудованим, він не є придатним для проживання, тобто фактично цей будинок є об`єктом незавершеного будівництва. Позивач вважає, що оскільки об`єкт є недобудовою, на нього неможливо нараховувати податки. Також позивач вказує, що відповідачем не надано жодних доказів щодо надсилання позивачу спірних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 29.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

13.06.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 рахуються 2 об`єкти нерухомості житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв. м, житлова площа 38,8 кв. м. та житловий будинок на праві спільної часткової власності (1/3) загальною площею 606,4 кв. м, житлова площа 333,8 кв. м. Відповідач із посиланням на приписи підпункту 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПК України зауважує, що у розумінні ПК України об`єктом житлової нерухомості об`єкт стає не в силу того, що він придатний до проживання, а в силу того, що він відноситься до відповідної категорії згідно з цільовим призначенням приміщення. Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до об`єктів нерухомого майна, що не підлягають оподаткуванню відповідно до підпункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 з 30.10.2008 року є власником будинку житлового розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв. м, житлова площа 38,8 кв. м. та з 16.03.2015 року є власником на праві спільної часткової власності (1/3) житлового будинку загальною площею 606,4 кв. м, житлова площа 333,8 кв. м.

ГУ ДПС в Одеській області області сформовано та направлено ОСОБА_1 повідомлення-рішення:

№0-1504 від 04.03.2019 року на суму 427,04 грн,

№ 0012036- 5507-1504 від 04.03.2019 року на суму 795,42 грн,

№ 0-1504 від 10.03.2020 року на суму 2393,28 грн,

№ 0-1504 від 10.03.2020 року на суму 713,25 грн,

№ 0-1504 від 18.03.2021 року на суму 2708,72 грн,

№ 0-1504 від 18.03.2021 року на суму 807,26 грн,

№0-1504 від 24.06.2022 року на суму 3441,10 грн,

№ 0260875- 2407-1504 від 24.06.2022 року на суму 1025,52 грн,

№ 0-1504 від 14.03.2023 року на суму 1110,98 грн,

№ 0-1504 від 14.03.2023 року на суму 3727,86 грн.

Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду за захистом своїх прав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За приписами частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 ст. 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 ст.266 Податкового кодексу України).

Порядок обчислення суми податку врегульовано пунктом 266.7 статті 266 ПК України.

Так, у відповідності до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебуають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.7.11 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

У відповідності до вимог статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок, а до місцевих зборів - збір за місця для паркування транспортних засобів і туристичний збір.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору (пункт 10.3 статті 10 ПК України).

Як передбачено пунктом 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Отже, за вимоги ПК України прийняття рішення про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки віднесено до компетенції сільської, селищної, міської ради та ради об`єднаних територіальних громад.

Як вбачається з матеріалів справи, рішеннями Подільської міської ради 22.02.2017 року №261- VІІ, 27.06.2018 року №1667, 27.06.2018 року №506-ІІ, 26.06.2019 року №704- VІІ, Рішення від 23.12.2020 року №28-1 про внесення змін та доповнень до рішення міської ради 26.06.2019 року №704- VІІ, 30.06.2021 року №128-1, було встановлено відповідно положення про місцеві податки і збори які діють на території Подільської міської ради. (серед яких положення про додаток в частині податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 з 30.10.2008 року є власником будинку житлового розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,3 кв. м, житлова площа 38,8 кв. м. та з 16.03.2015 року є власником на праві спільної часткової власності (1/3) житлового будинку загальною площею 606,4 кв. м, житлова площа 333,8 кв. м., зазначені обставини підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №0012035- 5507-1504 від 04.03.2019 року на суму 427 грн. 04 коп.; № 0-1504 від 04.03.2019 року на суму 795 грн. 42 коп. позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №0020985- 5506-1504 від 10.03.2020 року на суму 2393 грн. 28 коп.; №0-1504 від 10.03.2020 року на суму 713 грн. 25 коп. позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №0010338- 2407-1504 від 18.03.2021 року на суму 2708 грн. 72 коп.; №0-1504 від 18.03.2021 року на суму 807 грн. 26 коп. позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №0260874- 2407-1504 від 24.06.2022 року на суму 3441 грн. 10 коп.; №0-1504 від 24.06.2022 року на суму 1025 грн. 52 коп. позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік.

Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями №0018903- 2411-1504 від 14.03.2023 року на суму 3727 грн. 86 коп.; №0-1504 від 14.03.2023 року на суму 1110 грн. 98 коп. позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік.

Позивачем оскаржується правомірність нарахування контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з підстав того, будинок за адресою АДРЕСА_2 є недобудованим, не придатним для проживання, а відтак на вказаний об`єкт неможливо нараховувати податок.

В свою чергу, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на таке.

За приписами підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.

Будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;

в) квартира - ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;

г) котедж - одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;

ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів (підпункт 14.1.129.1).

З вищенаведених норм вбачається, що у розумінні ПК України об`єктом житлової нерухомості об`єкт стає не в силу того, що він придатний до проживання чи прийнятий в експлуатацію, а в силу того, що він відноситься до відповідної категорії згідно з цільовим призначенням приміщення.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 606,4 кв. м, житлова площа 333,8 кв. м., віднесений за цільовим призначенням саме до житлових будинків.

Перелік об`єктів, що не підлягають оподаткуванню встановлено підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, зокрема у відповідності до підпункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Проте позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до об`єктів нерухомого майна, що не підлягають оподаткуванню відповідно до підпункту «ґ» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

При цьому надана довідка від 21.03.2023 року № 251, видана виконкомом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, відповідно до якої будинок за адресою: АДРЕСА_2 не зданий в експлуатацію та не придатний для проживання не звільняє позивача від обов`язку сплати податків.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до приписів підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Розділу 3 Порядку ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 № 7/5, у разі реєстрації об`єктів незавершеного будівництва у Реєстр вноситься тип об`єкта «об`єкт незавершеного будівництва» (а не житловий будинок, як зазначено в даному випадку) та не вноситься інформація щодо житлової площі такого об`єкта (яка зазначена в даному випадку).

В спірних відносинах загальна та житлова площа будинку визначена та безпосередньо вказана у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на об`єкт нерухомого майна, а саме загальна площа 606,4 кв. м, житлова площа 333,8 кв. м.

Щодо не надіслання позивачу відповідачем оскаржуваних рішень, суд зауважує, що з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копії яких перебувають в матеріалах справи вбачається, шо спірні податкові повідомлення-рішення були направлені за наявною податковою адресою рекомендованими відправленнями, певні з яких були власноруч отримані позивачем.

У відповідності до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року по справі № 810/3116/18.

Отже посилання позивача на неотримання спірних податкових повідомлень-рішень не є достатньої та належною підставою для їх скасування.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.