Справа № 600/4897/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4897/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - відповідач), в якому просить:

- постанову відповідача №54621072 від 6 серпня 2018 року про стягнення виконавчого збору визнати незаконною та скасувати.

1.2. Ухвалою суду від 17.07.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.07.2023 року

1.3. 24.07.2023 року представники сторін до суду не з`явились. Однак, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Представником відповідача будь-яких клопотань не надано. За таких обставин, з врахуванням положень частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд визнав за можливе розглянути цю справу без участі сторін, за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

2.1. 06.08.2018 року заступником начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. у виконавчому провадженні №54621072 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 298266,75 грн.

Позиція позивача

2.2. Згідно змісту позовної заяви, позивач вважає зазначену постанову протиправною та просить її скасувати, з огляду на наступне.

2.3. Так позивач вказує, що 20.06.2023 року їй стало відомо про те, що на кошти на її пенсійному рахунку накладено арешт Кіцманським відділом державної виконавчої служби. 21.06.2023 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила вказати підстави накладення арешту на кошти на пенсійному рахунку, а також надати копії відповідних документів.

2.4. 04.07.2023 року, листом № 22755 відповідач повідомив її про те, що арешт на кошти на пенсійному рахунку накладено на виконання постанови ДВС від 22.05.2019 року №59178253 про відкриття виконавчого провадження. Із копії вищевказаної постанови ДВС вбачається, що вона прийнята на виконання постанови відповідача №54621072 від 06.08.2018 року про стягнення виконавчого збору.

2.5. 05.07.2023 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати матеріали виконавчого провадження №54621072. Однак, листом №22887 від 06.07.2023 року відповідач повідомив, що виконавче провадження №54621072 щодо звернення стягнення на належну їй земельну ділянку та стягнення заборгованості в розмірі 2982667,53 гри. знищено. Поряд із цим, відповідач вказав, що згідно із даними, що містяться в АСВП виконавчий документ (виконавчий напис №3236 від 14 грудня 2015 року виданий нотаріусом Чуловським В.А.), примусове виконання якого проводилося в межах виконавчого провадження №54621072, повернуто стягувачу (ТзОВ «Кредитні ініціативи») без виконання, про що винесено постанову від 06.08.2018 року. Тобто, фактичного виконання в межах виконавчого провадження № 54621072 не проведено.

2.6. За таких обставин наголошує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувана зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум. В даному випадку, в межах виконавчого провадження ВП № 54621072 виконавцем було винесено постанову від 06.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану без виконання, що вказує на відсутність фактичного виконання виконавчого напису нотаріуса. Тобто умови для стягнення виконавчого збору, визначені законодавством України, в даному випадку відсутні, що вказує на незаконність оскаржуваної постанови від 06.08.2018 року про стягнення виконавчого збору.

2.7. При цьому зазначає, що ні одна із постанов виконавчого провадження №54621072 та виконавчого провадження №59178253 їй у встановленому порядку не надсилалися і до її відома не доводилися. Всі матеріали виконавчих проваджень №54621072 та №59178253 вона отримала від відповідача виключно на свої запити від 21 червня 2023 року та 5 липня 2023 року.

Позиція відповідача

2.8. Представник відповідача про свою позицію щодо суті спору суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що 06.08.2018 року заступником начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. у виконавчому провадженні №54621072 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 298266,75 грн.

3.2. 22.05.2019 року заступником начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59178253, згідно якої постанова про стягнення виконавчого збору №54621072 від 06.08.2018 року виокремлена в окреме виконавче провадження та звернута до примусового виконання.

3.3. 05.07.2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати матеріали виконавчого провадження №54621072. У свою чергу, листом №22887 від 06.07.2023 року відповідач повідомив, що виконавче провадження №54621072 щодо звернення стягнення на належну їй земельну ділянку та стягнення заборгованості в розмірі 2982667,53 гри. знищено. Поряд із цим, відповідач вказав, що згідно із даними, що містяться в АСВП виконавчий документ (виконавчий напис №3236 від 14 грудня 2015 року виданий нотаріусом Чуловським В.А.), примусове виконання якого проводилося в межах виконавчого провадження №54621072, повернуто стягувачу (ТзОВ «Кредитні ініціативи») без виконання у зв`язку з тією обставиною, що стягувач не виявив бажання залишити за собою нереалізоване на прилюдних торгах майно боржника, про що винесено постанову від 06.08.2018 року в порядку п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

ІV. ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Предметом цього позову є винесена заступником начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 298266,75 грн. від 06.08.2018 року по виконавчому провадженні №54621072.

Отже, при розгляді цієї справи, суд має надати зазначеній постанові оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

4.2. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

4.3. У відповідності до статті 1 Закону № 1404-VIII (надалі у редакції, чинній на час винесення спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

4.4. Відповідно до статті 2 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

4.5. Згідно пунктів 1, 5 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

4.4. Відповідно до статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону в т. ч.: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VІІІ).

4.5. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частини 5 статті 26 Закону №1404-VІІІ).

4.6. Згідно частин 1-3 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4.7. За приписами пунктів 1-6 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

4.8. Також, частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

4.9. Отже, аналізуючи зазначене слід прийти до висновку, що:

- частина 1 та 2 статті 27 Закону №1404-VIII встановлюють загальні правила стягнення виконавчого збору виконавцем;

- стаття 27 Закону №1404-VIII передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується;

- виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду, початком якого є відкриття виконавчого провадження у справі.

4.10. Поряд з цим, згідно частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

4.11. Як встановлено судом у цій справі, 06.08.2018 року заступником начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. у виконавчому провадженні №54621072 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 298266,75 грн.

4.12. В подальшому, згідно постанови від 22.05.2019 про відкриття виконавчого провадження №59178253 заступником начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавською І.К. постанова про стягнення виконавчого збору №54621072 від 06.08.2018 року виокремлена в окреме виконавче провадження та звернута до примусового виконання.

4.13. Однак, обґрунтовуючи неправомірність оскаржуваної постанови позивач зазначає про те, що виконавчий збір згідно частини 2 статті 27 Закону України Про виконавче провадження стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. У свою чергу, в межах виконавчого провадження ВП № 54621072 виконавцем було винесено постанову від 06.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувану без виконання, що вказує на відсутність фактичного виконання виконавчого напису нотаріуса. Тобто умови для стягнення виконавчого збору, визначені законодавством України, в даному випадку відсутні, що вказує на незаконність оскаржуваної постанови від 06.08.2018 року про стягнення виконавчого збору.

4.14. З огляду на зміст наведеної позивачем частини 2 статті 27 Закону№1404-VIII суд зазначає, що частина 2 вказаної статті наведена позивачем у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року.

4.15. Із аналізу норм Закону №1404-VІІІ у редакції, що діяла до 28 серпня 2018 року, слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення із боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

4.16. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання №2475-VIII від 03.07.2018 року (далі Закон №2475-VIII) внесені зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ, які набрали чинності з 28 серпня 2018 року, і виходячи із цих змін виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

4.17. Тобто, у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розрахувався з 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

4.18. Суд звертає увагу на те, що редакція частини 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ, чинна на час винесення спірної постанови (06.08.2018 року) наголошує на то, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

4.19. Відтак, доводи позивача щодо неправомірності оскаржуваної постанови у зв`язку із невчиненням державним виконавцем дій з примусового виконання рішення та фактичного не стягнення суми заборгованості, суд вважає обґрунтованими, оскільки позивач посилається саме на релевантні положення норм Закону №1404-VІІІ у межах спірних правовідносин.

4.20. У контексті надання оцінки оскаржуваній постанові, суд звертає увагу на усталену практику щодо стягнення виконавчого збору на основі діючих до 28 серпня 2018 року положень Закону №1404-VІІІ.

4.21. Так, до спірних правовідносин доцільним є застосування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.03.2020 року по справі № 2540/3203/18, відповідно до якого обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

4.22. Висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 11.03.2020 року по справі № 2540/3203/18 стосується правовідносин, за якими виконавче провадження щодо стягнення заборгованості вже закінчене, а постанова про стягнення виконавчого збору виокремлена в окреме виконавче провадження та звернута до примусового виконання, що відповідає встановленим обставинам у даній справі №600/4897/23-а.

4.23. У справі № 2540/3203/18 Велика Палата Верховного Суду дала оцінку правовідносинам, які виникли у зв`язку з невизначеністю правового режиму застосування судами частини 2 статті 27 та частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору станом на 03 серпня 2018 року у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 37 цього Закону.

4.23. В той же час, суд наголошує, що не зважаючи на подібність правовідносин, нормативне регулювання у цій справі та справі № 2540/3203/18, дещо відрізняється з огляду на те, що постанова від 22.05.2019 про відкриття виконавчого провадження №59178253, згідно якої постанова про стягнення виконавчого збору №54621072 від 06.08.2018 року виокремлена в окреме виконавче провадження та звернута до примусового виконання, винесена на час дії статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII, чинній після 28 серпня 2018 року.

4.24. Отже, із урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача та знаходження на примусовому виконанні виконавчого документа, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

4.25. Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

4.26. Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року в справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини 1 статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

4.27. Відтак, приписи статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, чинній після 28 серпня 2018 року, оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню. Внесені Законом №2475-VIII до статті 27 Закону №1404-VІІІ зміни погіршили становище боржника.

4.28. Із урахуванням зазначеного і того, що внесені Законом №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 , а також того, що суду не надано доказів вчинення виконавчою службою дій в частині фактичного стягнення з боржника коштів за виконавчим листом, у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі, визначеному в оскаржуваній постанові.

4.29. Підставою для задоволення позову в цій справі є необхідність застосування до спірних правовідносин приписів статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, з огляду на те, що у процесі виконання виконавчого документа (виконавчий напис №3236 від 14 грудня 2015 року виданий нотаріусом Чуловським В.А.) становище боржника було погіршене у зв`язку із внесенням Законом №2475-VIII змін до статті 27 Закону №1404-VІІІ, що суперечить статті 58 Конституції України.

4.30. За таких обставин, у заступника начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавської І.К. не було правових підстав для стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові від 06.08.2018 року, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

4.31. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №480/5242/19.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.2. Відповідачем не доведено суду правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

5.3. Відтак, аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що постанова заступника начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавської І.К. від 06.08.2018 року по виконавчому провадженні №54621072 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 298266,75 грн. є протиправною, а відтак підлягає скасуванню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

6.2. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №66348729 від 11.07.2023 року.

6.3. Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сплавської Ірини Корніївни від 06.08.2018 року по виконавчому провадженні №54621072 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 298266,75 грн.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №66348729 від 11.07.2023 року судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (Чернівецька обл., Чернівецький р-н., м. Кіцмань, вул. І. Миколайчука, буд. 1, ).

Суддя О.В. Анісімов