Справа № 160/7910/23
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2023 року Справа № 160/7910/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 14.03.2023.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 16.06.2014 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, яка призначена у відповідності до норм Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788). У позові також зазначено, що з досягненням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, та наявністю необхідного страхового стажу, позивач 14.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058, з урахуванням ч.2 ст.40 даного закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020-2022 роки, починаючи з 14.03.2023.
Відповідач відмовив у задоволенні зазначеної заяви з посиланням на те, що позивачу вже була призначена пенсія за віком. Позивач вважає, що за Законом №1058 раніше пенсія не призначалась, після отримання права на пенсію продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески, а тому, на його думку, має право на призначення пенсії за віком відповідно до норм Закону №1058 з урахуванням положень ч.2 ст.40 даного закону.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування власної правової позиції відповідач вказує, що позивачу з 16.06.2014 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, право на отримання якої визначено ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а розмір та порядок виплати визначено нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначає, що особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно наведених вище положень законодавства призначається, перераховується та виплачується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідачем зазначено, що позивачем подана заява про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто фактично з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у відзиві на позов акцентує увагу на тому, що пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є пенсією за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, відповідно, повторне призначення позивачу пенсії за віком у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неможливим.
Відповідачем зроблено висновок, що оскільки заява позивача фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже призначена йому, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в галузях економіки України за 2020, 2021 та 2022 роки.
Від ГУ ПФУ в Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач дійшов помилкового висновку щодо необхідності врахування під час призначення пенсії за нормами Закону №1058 показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, оскільки такий показник враховується при призначенні пенсії та був врахований під час первинного призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та залишається незмінним і перевизначенню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 16.06.2014 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області року та отримує пенсію за віком, призначену йому на пільгових умовах за Списком №1 згідно Закону №1788, розмір та порядок виплати якої визначено нормами Закону №1058.
В подальшому, 14.03.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на загальних підставах, відповідно до ст.26 Закону №1058, з урахуванням ч.2 ст.40 вказаного закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2020-2022 роки, починаючи з 14.03.2023.
Вказана заява направлена на розгляд до ГУ ПФУ у Львівській області відповідно до принципу екстериторіальності.
Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058 встановлено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 1 призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за умови досягнення пенсійного віку та за наявності пільгового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відтак, станом на час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) пенсійне забезпечення громадян здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Згідно із ч.1 ст.9 Закону №1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
-пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);
-пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.«а» ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються трудові пенсії:
- в разі втрати годувальника;
Статтею 10 Закону №1058 та ст.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058 державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Відповідно до аналізу наведених норм переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені ст.9 Закону №1058.
Приписами ст.26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.
Проте, позивачу пенсія за віком вже призначена в 2014 році на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діючим законодавством не передбачено.
Право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбачалося як статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (для осіб, які мали право на пенсію на пільгових умовах), так і передбачається п.п.3 п.2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».
Положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. При цьому, під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.
Вказана правова позицію викладена Верховним Судом у постанові від 17.05.2021 у справі №185/1473/17.
Оскільки, позивач скористався своїм правом на призначення пенсії за віком, яка йому неодноразово перераховувалась у визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порядку, суд не вбачає правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком за його заявою 14.03.2023 у відповідності до статті 26, частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд не приймає посилання позивача у позовній заяві на судову практику Верховного Суду, оскільки зазначені постанови ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Спірні правовідносини стосуються питання призначення іншої пенсії за іншим законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії і жодним чином не стосуються питання повторного призначення того ж виду пенсії.
Зокрема, у наведених позивачем постановах Верховного Суду предметом спору було переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, тобто з одного виду пенсії на інший вид пенсії.
Натомість, в даному адміністративному процесі позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на пенсію за віком на загальних підставах.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Оскільки, суддя Маковська О.В. перебувала у відпустці, рішення у справі приймається в перший робочий день.
Керуючись ст.ст.77, 90, 241-246, 250, 257 - 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська