Справа № 320/319/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м.Київ № 320/319/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І.,

при секретарі судового засідання Севериненко К.Р.,

за участю:

представника позивача - Івченко В.П.,

відповідача - Осовітньої Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТДВ "Узинський цукровий комбінат" з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Київській області від 01 серпня 2022 року №803-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат»; визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8749/0902 щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 54 662 029,12 грн. за порушення ч. 1 ст.2 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8767/0902 щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 54 662 029,12 грн. за порушення 4.1 ст.14 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8746/0902 щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 27 331 014,56 грн. за порушення п.п.212.3.4. п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010; визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8748/0902 щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача вказав, що оскаржуваний наказ на проведення перевірки не відповідає вимогам, визначеним абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. На переконання представника позивача, в наказі №803-п від 01.08.2022 відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки. Наказ не містить посилань на наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Також, у наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені порушення вимог законодавства у сфері виробництва і обігу спиртовмісних рідин, сумнівність яких саме дій товариства була встановлена контролюючим органом. Крім того, у спірному наказі на проведення перевірки не вказаний період діяльності платника податку, який перевірявся. Сама перевірка була проведена за минулий період діяльності, у той час як фактична перевірка передбачає перевірку дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент, що свідчить про характер документальної перевірки та не може слугувати підставою для застосування штрафних санкцій. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем допущено процедурні порушення щодо проведення фактичної перевірки, що є наслідком визнання рішень, винесених за наслідками такої перевірки, незаконними.

Ухвалою суду від 13.01.2023 відкрито загальне провадження в адміністративній справі.

У відзиві на адміністративний позов представник податкового органу вказав, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством підставу для призначення відповідної перевірки.

Згідно позиції відповідача, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (в т.ч. наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів про призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Також відповідач вказав, що у силу вимог п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, мав достатні правові підстави для винесення наказу та проведення фактичної перевірки. Відповідач стверджує, що документи для проведення фактичної перевірки були оформлені ним у повній відповідності до вимог податкового законодавства за наявності обумовлених причин і підстав для проведення такої перевірки. Щодо періоду проведення перевірки, зазначив, що у наказі є посилання на ст. 102 ПК України, що є достатнім для ідентифікації періоду перевірки. Звернув увагу, що позивач допустив представників ГУ ДПС у Київській області до проведення перевірки та не висловив жодних зауважень до її проведення. Під час перевірки посадовою особою відповідача вручено директору підприємства Кроту Л.П. запит про надання документів, проте зазначена особа відмовилася від підпису, про що зроблена відповідна відмітка у запиті. На дату закінчення перевірки 11.08.2022 позивачем не було надано документів, визначених у запиті, чим порушено вимоги п. 82.5 ст. 82 ПК України. Оскільки за наслідками перевірки встановлено порушення товариством вимог ст. 12, 14 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та враховуючи висновок Верховного суду, викладений у постанові від 05.07.2021 у справі №320/3824/20, відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Звернув увагу, що підстави даного позову щодо процедурних порушень були предметом спору у справі №320/8042/21 і таким підставам судом надана правова оцінка.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій додатково наголошено на обґрунтованості позовних вимог та зазначено про порушення процедури проведення перевірки, що є самостійною підставою для визнання оскаржуваних рішень протиправними. Крім того, серед процедурних порушень порядку проведення перевірки зазначає, що порушення, виявлені відповідачем в процесі здійснення перевірки, не могли бути встановлені під час проведення фактичної перевірки. Стверджував, що запит про надання документів не вручався директору підприємства, а відтак застосування штрафних санкцій за дане правопорушення є безпідставним.

21.03.2023 представником відповідача подано додаткові пояснення, в яких містилася аналогічна позиція, викладена у відзиві на позовну заяву.

Ухвалю суду від 17.072.023 провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 01.08.2022 №803-п "Про проведення фактичної перевірки ТДВ "Узинський цукровий комбінат" закрито.

У судовому засіданні, призначеному на 18.07.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, пояснення свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (ідентифікаційний код 00372536; місцезнаходження: 09161, Київська область, м. Узин, вул. Симиренка, 2) зареєстровано в якості юридичної особи 20.10.2003, про що зроблено запис в реєстрі 0002739.

Основним видом діяльності позивача є "Виробництво цукру" (КВЕД 2010 - 10.81)ГУ ДПС в Київській області на підставі наказу від 01 серпня 2022 року №803-п «Про проведення фактичної перевірки Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» проведена фактична перевірка ТДВ «Узинський цукровий комбінат».

За результатами перевірки було складено акт від 12.08.2022 №4998/10-36-09-00-10/00372536 та встановлено наступні порушення:

- товариство до 21.08.2020 не було зареєстровано платником акцизного податку з реалізації спирту етилового, чим порушено вимоги п.п.212.3.4. п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України;

- здійснювало виробництво спирту етилового денатурованого за відсутності діючої ліцензії на виробництво спирту етилового, чим порушено вимоги ст.2 Закону України №481/95-ВР;

- здійснювало оптову торгівлю спиртом етиловим денатурованим за відсутності діючої ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим, чим порушено ст.. 14 Закону України №481/95-ВР;

- посадовими особам ГУ ДПС у Київській області не надано документи, визначені у запиті, чим порушено вимоги п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки, ТДВ «Узинський цукровий комбінат» було подано заперечення на акт від 12.08.2022 №4998/10-36-09-00-10/00372536.

Листом від 30.09.2023 ГУ ДПС у Київській області повідомило позивача про розгляд заперечень на акт перевірки на 12.10.2023.

11.12.2023 позивач надіслав на офіційну електронну адресу відповідача лист, в якому просив у зв`язку з масованими ракетними обстрілами м. Києва 10.10.2023, перенести розгляд заперечень на іншу дату.

За результатами розгляду заперечень ГУ ДПС у Київській області листом від 12.10.2022 року №25526/6/10-36-09-00-10 «Про результати розгляду заперечень» повідомило про те, що висновки акту фактичної перевірки від 12.08.2022 №4998/10-36-09-00-10/00372536 ГУ ДПС у Київській області залишено без змін.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Київській області винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8749/0902 щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 54 662 029,12 грн. за порушення ч. 1 ст.2 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

- податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8767/0902 щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 54 662 029,12 грн за порушення 4.1 ст.14 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;

- податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8746/0902 щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 27 331 014,56 грн. за порушення п.п.212.3.4. п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010;

- податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8748/0902 щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених пп. пп. 80.2.1 - 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Тобто, існування хоча б однієї з обставин, передбачених вказаними положеннями ПК України, наділяє контролюючий орган правом на проведення фактичної перевірки.

Як убачається з матеріалів справи, у наказі ГУ ДПС у Київській області від 01.08.2022 №803-п зафіксовано, що контролюючий захід здійснюється на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Так, відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що право на призначення та проведення фактичної перевірки за пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України виникає у контролюючого органу у випадку отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині, зокрема, обліку та зберігання алкогольних напоїв.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на пп. 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначити конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

У постанові від 21 січня 2021 року у справі №460/1239/19 Верховний Суд підкреслив, що не зазначення такої підстави в наказі на проведення на перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

Поряд з цим, у цій же справі суд касаційної інстанції підкреслив, що застосування до позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафних (фінансових) санкцій можлива лише у разі встановлення судами відсутності порушень проведення порядку проведення перевірки.

Такий самий висновок зроблено Верховним Судом й у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі №120/5229/20-а.

У розрізі наведеного суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Поряд з цим, відповідачем всупереч доводів позивача не надано жодних доказів того, що контролюючим органом отримано інформацію, яка зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю.

Таким чином, на переконання суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття наказу від 01.08.2022 №803-п слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства.

За таких обставин, суд вважає, що у контролюючого органу не виникло законних підстав для проведення фактичної перевірки платника податків.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 5 липня 2023 року у справі №460/2663/22, від 20 липня 2023 року у справі 160/9720/22, від 11 липня 2023 року у справі №240/959/20, від 16 вересня 2021 року у справі № 120/1431/20-а, від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а, від 28 жовтня 2021 року у справі № 520/10214/2020 та постанові ШААС від 29.07.2022 у справі 580/8964/21.

Суд зауважує, що стаття 80 Податкового кодексу України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Суд зазначає, що єдиним посиланням на підставу проведення перевірки у наказі "Про проведення фактичної перевірки" від 01.08.2022 №803-п вказано, що перевірка здійснюється на підставі п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України.

Також у наказі від 01.08.2022 №803-п не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти порушення вимог законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального; сумнівність яких саме дій позивача (дата вчинення дії, характер та наслідки вчинення такої дії та інші докази вчинення таких дій, показання свідків, працівників) була встановлена контролюючим органом.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що при оформленні наказу у контролюючого органу відсутні визначені нормами ПК України підстави для проведення фактичної перевірки позивача, що не спростовано відповідачем під час розгляду справи в суді.

Посилання відповідача на те, що згідно з п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України достатньою самостійною підставою для проведення фактичної перевірки є здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу підакцизних товарів, суд вважає помилковим, оскільки таке тлумачення цієї норми повністю нівелює необхідність існування інших передбачених у п. 80.2 ст. 80 ПК України підстав для проведення фактичних перевірок дотримання вимог законодавства в цій сфері, адже такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі.

За таких обставин, зважаючи на те, що ГУ ДПС у Київській області не було надано документів та відомостей, що свідчили б про виникнення у нього передумов для проведення фактичної перевірки Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, суд погоджується з доводами позивача про те, що перевірка суб`єкта господарювання була проведена за відсутності на те правових підстав, що в силу неодноразово згаданих вище позицій Верховного Суду свідчить про протиправність прийнятих за її наслідками податкових повідомлень-рішень та, як наслідок, необхідність їх скасування.

Щодо доводів позивача про те, що у наказі про проведення фактичної перевірки, всупереч вимогам ст. 81 ПК України, не зазначено чіткого періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, встановлюючи вимоги щодо змісту наказу про проведення перевірки, норми абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України у такий спосіб встановлюють межі повноважень контролюючого органу на здійснення контрольного заходу (перевірки) стосовно платника податків. Водночас, вони забезпечують для платника податків правову визначеність щодо меж перевірки, яка проводиться стосовно нього. Таке правове навантаження мають, зокрема положення абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України щодо обов`язкового зазначення в наказі найменування та реквізитів суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мети, виду (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Однак, ані зміст оскаржуваного наказу, ані зміст додатку до нього не дає можливості визначити межі повноважень відповідача щодо проведення перевірки, що має наслідком незабезпечення позивачу можливості бути обізнаним щодо меж призначеного стосовно нього контрольного заходу.

Судом встановлено, що в наказі відповідача "Про проведення фактичної перевірки" №803-п від 01.08.2022 період діяльності, який буде перевірятися, фактично не визначений, а зазначено лише загальну норму ст. 102 ПК України.

Відтак, відсутність у наказі про проведення перевірки №211 від 28.01.2020 періоду діяльності, який буде перевірятися, робить не визначеними коло повноважень податкового органу та свідчить про не обмеження такого періоду, що є порушенням вимог пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах ШААС від 23.02.2023 у справі №640/26505/20, від 08.07.2021 у справі №640/3327/20, від 16.07.2023 у справі №640/23305/20.

Суд вважає помилковими доводи контролюючого органу, що в оскаржуваному наказі зазначено, що період діяльності, який охоплюється перевіркою, визначається статтею 102 Податкового кодексу України та є достатнім при визначенні періоду перевірки, та зазначає наступне.

Так, приписи пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначають, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Суд звертає увагу, що період тривалістю 1095 днів має декілька початкових дат, що, у свою чергу, унеможливлює та суттєво ускладнює розуміння платником податків чіткої темпоральної межі контролюючого заходу, не дає можливості і суду встановити, з якої дати та з якого моменту відраховуються зазначений строк.

Зазначення у наказі на перевірку лише статті 102 Податкового кодексу України є недостатнім для виникнення у платника податків відчуття правової визначеності при здійсненні податковим органом контролю відносно нього.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 826/14478/17.

Щодо доводів позивача про те, що порушення, виявлені відповідачем в процесі здійснення фактичної перевірки не могли бути встановлені під час проведення фактичної перевірки, оскільки є предметом документальної перевірки, суд зазначає таке.

Аргументуючи вказані доводи позивач вказує на те, що із висновків Акту перевірки слідує, що позивач порушив:

1) вимоги п.п.212.3.4. п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України, оскільки товариство до 21.08.2020 не було зареєстровано платником акцизного податку з реалізації спирту етилового;

2) порушено вимоги ст.2 Закону України №481/95-ВР, оскільки здійснювало виробництво спирту етилового денатурованого за відсутності діючої ліцензії на виробництво спирту етилового;

3)здійснювало оптову торгівлю спиртом етиловим денатурованим за відсутності діючої ліцензії на право оптової торгівлі спиртом етиловим, чим порушено ст.. 14 Закону України №481/95-ВР;

4) посадовими особам ГУ ДПС у Київській області не надано документи, визначені у запиті, чим порушено вимоги п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Проте з огляду на предмет фактичної перевірки та порядок її проведення, позивач вважає, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що корелюється із правом контролюючого органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка підприємця. Натомість, перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено про обставини січня - листопада 2020 року, в той час як фактичну перевірку позивача було проведено лише у серпні 2022 року, з огляду на що слідує, що в рамках проведення 2 серпня по 11 серпня 2022 року фактичної перевірки контролюючий орган не міг встановити порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та Податкового кодексу України, про які відповідачем зазначається у Акті перевірки.

Наявність викладених процедурних порушень, як наполягає позивач, свідчить про те, що невиконання вимог до порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме - компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії у вигляді податкового повідомлення-рішення.

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняте на його підставі податкове повідомлення-рішення не може бути визнано правомірним.

Будь-яких заперечень, окрім цитування положень Податкового кодексу України, відзив відповідача з приводу даного аргументу позивача не містить.

Відповідно до положень п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п.80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до пп. 1.2.2 п. 1.2 розділу I Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС від 31.07.2014 № 22 (зі змінами, у редакції, чинній на час проведення перевірки), зазначено, що при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у підпункті 1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.

Аналізуючи положення ст.ст.75, 80 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.

Однак, перевірка дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування до платника податків штрафних санкцій.

Також суд звертає на себе увагу той факт, що правопорушення, на яке посилається податковий орган, мало місце у 2020 році, а фактична перевірка призначена 01.08.2022 та проведена в період з 02.08.2022 по 11.08.2022, що безпосередньо свідчить про те, що під час фактичної перевірки бралися до уваги обставини та факти, які мали місце не на момент проведення фактичної перевірки, а в минулому.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ШААС від 16.11.2021 у справі № 320/1864/21.

Отже, оскільки фактична перевірка відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК здійснюється щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у т. ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, пального, та її тривалість не повинна перевищувати 10 діб із можливістю продовження строку на 5 діб відповідно до п. 82.3 ст. 82 ПК України, то комплексне дослідження дотримання порядку здійснення ліцензованого виду діяльності платника податків, який не охоплено фактичною перевіркою (передує або понад вказаних 10 - 15 діб), може бути здійснене у ході невиїзних документальних, а також планових/позапланових виїзних перевірок, за наявності підстав для їх проведення.

Також, представник позивача у судовому засіданні стверджувала, що під час перевірки посадовою особою відповідача не було вручено директору підприємства Кроту Л.П. запит про надання документів, а відтак застосування штрафної санкції у розмірі 1020 грн. за порушення товариством п. 82.5 ст. 85 ПКУ є безпідставним та неправомірним.

Натомість, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що посадовою особою податкового органу під час перевірки було вручено директору підприємства Кроту Л.П. запит про надання документів, проте зазначена особа відмовилася від підпису, про що зроблена відповідна відмітка у запиті. Оскільки станом на дату завершення перевірки товариством так і не було надано витребовувані документи, відповідачем прийнято рішення про застосування штрафних санкцій.

З метою встановлення даної обставини судом викликано та допитано як свідків директора товариства ОСОБА_1 та посадову особу, яка здійснювала перевірку - ОСОБА_2 .

Директор товариства Крот Л.П. надав свідчення, що ним отримано від посадових осіб податкового органу наказ ьна проведення перевірки, однак запит про надання документів йому не вручався.

ОСОБА_2 стверджував, що ним надавався запит директору підприємства, однак останній відмовився від його отримання. У той же час, усі документи, які були необхідні для перевірки, у них були в наявності, і навіть за умови невручення запиту, це не перешкодило їм здійснити перевірку товариства.

Проте, оскільки зазначені особи надали протилежні свідчення, судом не надається даній обставині правова оцінка та дані пояснення не приймаються до уваги.

За таких обставин, у розрізі спірних правовідносин, суд зазначає, що згідно висновку, сформульованого Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 (постанова від 21 лютого 2020 року), "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства".

У ще одній постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 окрім наведених, суд касаційної інстанції обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".

Поміж іншим суд вважає доцільним звернути увагу й на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформулювала правовий висновок, згідно якого у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Виходячи з наведеного Велика Палата Верховного Суду не погодилась із позицією судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову про протиправність наказу щодо призначення перевірки, оскільки такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14).

У контексті наведеного суд вважає за необхідне підкреслити, що у справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Системний аналіз наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що акт перевірки, отриманий в результаті фактичної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Враховуючи виявлені судом та не спростовані відповідачем процедурні порушення щодо проведення спірної фактичної перевірки, а саме: 1) проведення перевірки без наявності конкретних підстав для її проведення; 2) не зазначення у наказі про проведення перевірки чіткого періоду діяльності позивача, який буде перевірятися; 3) проведення фактичної перевірки за відсутності будь-якої уповноваженої особи підприємства; 4) виявлені порушення є предметом проведення документальної, а не фактичної перевірки, суд приходить до висновку про те, що така перевірка проведена незаконно.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа № 808/1746/15) та від 04 лютого 2019 року (справа № 807/242/14).

Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, суд наголошує, що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 24810,00 грн., що підтверджується квитанцією від 20.12.2022 №7.

Відтак, зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 24810,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8749/0902 щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 54 662 029,12 грн. (п`ятдесят чотири мільйона шістсот шістдесят дві тисячі двадцять дев`ять гривень 12 копійок) за порушення ч.1 ст.2 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8767/0902 щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 54 662 029,12 грн. (п`ятдесят чотири мільйона шістсот шістдесят дві тисячі двадцять дев`ять гривень 12 копійок) за порушення ч.1 ст.14 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8746/0902 щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 27 331 014,56 грн. (двадцять сім мільйонів триста тридцять одна тисяча чотирнадцять гривень 56 копійок) за порушення п.п.212.3.4. п.212.3 ст.212 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.10.2022 №8748/0902 щодо застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Узинський цукровий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1020 грн. (одна тисяча двадцять гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області (код ЄДРПОУ ВП 44096797, вул.Святослава Хороброго, 5а, м.Київ, 03151) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Узинський цукровий комбінат" (код ЄДРПОУ - 00372536, вул.Симиренка,2, м.Узин, Київська область), сплачений ним судовий збір у розмірі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 24 липня 2023 р.