Справа № 480/3890/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2023 року Справа № 480/3890/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу №480/3890/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як матері інваліда з дитинства;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як матері інваліда з дитинства з дати звернення з відповідною заявою.
Ухвалою суду від 01.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позову.
15.05.2023 до суду від представника позивача - адвоката Розторгуєвої В.Б. надійшли пояснення додатком до яких долучено копію заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії від 20.01.2023 та копію розписки - повідомлення про прийняття органом Пенсійного фонду вказаної заяви з доданими до неї документами.
Ухвалою суду від 16.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
До суду від ГУ ПФУ в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду із завою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як мати інваліда з дитинства, якій виповнилося 50 років та за наявності страхового стажу більше 20 років. До страхового стажу роботи заявниці зараховано всі періоди роботи. Розглянувши вказану заяву за принципом екстериторіальності відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного висновку ЛКК про те, що її дитина могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку.
У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача підтримує позовні вимоги та зазначає, що законодавство України не містить застережень, що для призначення позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку, як матері інваліда з дитинства, їй необхідно надати висновок ЛКК про те, що захворювання, котре призвело до інвалідності дитини, мало місце до досягнення нею шестирічного віку.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13).
Після досягнення 50 річного віку, позивач 20.01.2023 звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.01.2023 №78 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, зазначивши, що заявниця не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю висновку ЛКК, що її дитина могла бути визнана інвалідом до шестирічного віку.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

За приписами п. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Положеннями абзацу четвертого підпункту 6 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено, що документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність.

Відповідно до пунктом 2.17. Порядоку № 22-1) при призначенні пенсій жінкам, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, а також, у разі відсутності матері або за її згодою, чоловікам, які здійснювали виховання п`ятьох або більше дітей чи дитини з інвалідністю, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.

За приписами пункту 2.18. Порядку № 22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином Порядок № 22-1 передбачає, що мати інваліда з дитинства може надавати один із варіантів висновку: або висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років. А тому, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком як матері інваліда з дитинства через не підтвердження ОСОБА_1 факту визнання дитини інвалідом до досягнення шестирічного віку, органи Пенсійного фонду діяли не у відповідності до закону та Порядку № 22-1.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначає, що нею до органу Пенсійного фонду було подано всі необхідні документи для призначення пенсії.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 01.05.2023 представником позивача надано копію заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії від 20.01.2023 (а.с. 49) та копію розписки - повідомлення про прийняття 20.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області вказаної заяви з доданими до неї документами (а.с. 50).

Проте, з вказаної розписки - повідомлення вбачається, що перелік документів доданих до заяви від 20.01.2023 не містить документів, що підтверджують наявність у сина позивачки ОСОБА_2 статусу особи з інвалідністю з дитинства, в тому числі й тих, що були надані до суду.

Інших доказів на підтвердження подачі до органу Пенсійного фонду документів для призначення пенсії, не надано.

Разом з тим, відповідач не врахував положень пункту 1.8 Порядку № 22-1, якими передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково.

При цьому, за приписами вказаної норми, якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Тобто, в порушення пункту 1.8 Порядку № 22-1 відповідач не надав письмового повідомлення заявнику про те, що необхідно додатково подати документи на підтвердження того, що вона є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства.

Натомість прийняв рішення від 27.01.2023 №78, яким відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тому, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.01.2023 №78 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Однак, така протиправність відповідача не є достатньою для того, щоб зобов`язати його призначити пенсію за віком позивачу, оскільки прийняття такого рішення судом можливе лише після надання вищевказаних документів до органу Пенсійного фонду та їх розгляду.

Тому належним способом захисту стверджуваного порушення прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 20.01.2023 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, зазначеній в постанові від 19.03.2019 у справі № 345/3526/16-а.

Суд звертає увагу позивача, що відмова ГУ ПФУ в Закарпатській області у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку як матері інваліда з дитинства, оформлена у вигляді оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.01.2023, а тому окремого від рішення визнання відмови протиправною не потребує.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати в розмірі 1073,60 грн., сплачених за квитанцією від 24.04.2023.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання відмови протиправною, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27.01.2023 №78 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком від 20.01.2023 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар