Справа № 240/2515/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/2515/23

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Мельниченко В.В.,

за участю: представника відповідача - Діброва Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, скасування вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф 157064-51 від 26.02.2021 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31870,74 грн.

Ухвалою суду від 10.03.2023 року позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання у справі, призначене на 11.04.2023 року, не відбулося по причині перебування головуючого судді Нагірняк М.Ф. у відпустці.

Судове засідання у справі, призначене на 16.05.2023 року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання представником Позивача клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.05.2023 року відкладено проведення судового засідання у справі по причині неявки в судове засідання Позивача чи його належного представника.

Як зазначено у позові, Позивач в період з 14.11.2016 року по 05.12.2022 року був зареєстрований фізичною особою - підприємцем та перебував на спрощеній системі оподаткування. Під час закриття підприємницької діяльності дізнався про наявність боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31870,74 грн. за період 2017-2020 роки. Позивач вважає, що законодавчо вирішено списати такі зобов`язання фізичним особам - підприємцям, які обрали загальну систему оподаткування та не отримували доходу упродовж вказаного періоду.

Позивача не скористався такою можливістю списання заборгованості зі сплати єдиного внеску, так як Позивачу не було відомо про наявність такого боргу.

На думку Позивача, той факт, що Позивач не скористався процедурою списання заборгованості не надає податковому органу підстав для винесення вимоги, а тому оскаржувана вимога є протиправною, так як прийнята на підставі дискримінаційної норми.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України, в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що Позивач з 11.11.2016 року був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, перебував на спрощеній системі оподаткування, а з 01.01.2019 року - на загальній системі оподаткування. Підприємницька діяльність Позивача була припинена лише в грудні 2022 року. Позивач за спірний період єдиний соціальний внесок не сплачував в повному обсязі і відповідно до інтегрованої картки платника, який обрав спрощену систему оподаткування та осіб, за Позивачем за спірний період обліковується недоїмка з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31870,74 грн.

За спірний період Позивач до податкового органу форму 8-ОПП або письмове повідомлення про відсутність підприємницької діяльності не подавав. Більш того, за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Позивач отримував доходи від здійснення підприємницької діяльності від конкретних платників.

Представник Відповідача підтвердила, що Позивач 03.03.2023 року самостійно подав Декларації з податку за 2018-2020 роки, в яких самостійно задекларував відповідні суми єдиного соціального внеску.

Заслухавши доводи представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, регулюються правовими нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010року N 2464-VI (надалі - Закон N 2464-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ОСОБА_1 , Позивач у справі, був фізичною особою-підприємцем в період 11.11.2016 року по 05.12.2022 року та з 01.12.2016 року по 31.12.2018 року перебував на спрощеній системі оподаткування, а з 01.01.2019 року по 05.12.2022 року - на загальній системі оподаткування. Вказані обставини визнаються Позивачем та підтверджуються дослідженими судом обліковими даними з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 4 Закону N 2464-VI протягом вказаного періоду був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Сторонами визнається право Відповідача на здійснення контролю за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску, та право Відповідача на винесення податкової вимоги про сплату боргу з єдиного внеску.

Судом встановлено, що Відповідачем Позивачу була винесена оскаржувана податкова вимога № Ф 157064-51 від 26.02.2021 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31870,74 грн., в тому числі:

- за липень-вересень 2107 року в сумі 418,00грн. з урахуванням часткової сплати (нараховано 2112,00грн., сплачено 1694,00грн.) (термін сплати 19.01.2018року) 2112,00грн.;

- за жовтень-грудень 2017 року в сумі 2112,00 грн. (термін сплати 19.01.2018року);

- за січень-березень 2018 року в сумі 2457,18 грн. (термін сплати 19.04.2018 року);

- за квітень-червень 2018 року в сумі 2457,18 грн. (термін сплати 19.07.2018 року);

- за липень-вересень 2018 року в сумі 2457,18 грн. (термін сплати 19.10.2018 року);

- за жовтень-грудень 2018 року в сумі 2457,18 грн. (термін сплати 21.01.2019 року);

- за січень-березень 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати 19.04.2019 року);

- за квітень-червень 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати 19.07.2019 року);

- за липень-вересень 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати 21.10.2019 року);

- за жовтень-грудень 2019 року в сумі 2754,18 грн. (термін сплати 20.01.2020 року);

- за січень-лютий 2020року в сумі 2078,12 грн. (термін сплати 21.04.2020року);

- за червень 2020року в сумі 1039,06грн. (термін сплати 20.07.2020 року);

- за липень-вересень 2020 року в сумі 3178,12грн. (термін сплати 19.10.2020 року);

- за жовтень-листопад 2020 року в сумі 2200,00грн. (термін сплати 19.01.2021 року).

Суть спору між сторонами зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску за спірний період.

Відповідно до досліджених судом облікових даних з інформаційної системи "Податковий блок" (інтегрованої картки платника) та доводів Відповідача, наведених у відзиві, спірна недоїмка зумовлена несплатою Позивачем єдиного соціального внеску за період з липня 2017 року по листопад 2020 року на загальну суму 31870,74 грн.

Згідно доводів Відповідача, наведених у відзиві, така заборгованість виникла в результаті того, що Позивач кошти на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з липня 2017 року не сплачував, окрім часткової сплати в сумі 1694,00 грн.) хоча був зобов`язаний щоквартально сплачувати такий внесок в сумі не менше за розмір мінімального страхового внеску, а тому такі нарахування Позивачу проводилися автоматично.

Такі доводи податкового органу відповідають обставинам справи, в повній мірі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Безспірно, за приписами ч.2 ст.6 Закону N 2464-VI Позивач як платник єдиного внеску зобов`язаний, окрім іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, та подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року N 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року N 511), Позивач формує та подає до органів доходів і зборів Звіт сам за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку. Фізичні особи - підприємці, які обрали загальну систему оподаткування до вказаного звіту долучають таблицю "2. Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали загальну систему оподаткування".

Відповідно до вимог частини першої статті 7 Закону N 2464-VI для платників, зазначених в частині першій статті 4 цього Закону, які обрали загальну систему оподаткування, нарахування єдиного внеску здійснюється на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В розумінні вимог ч.8 ст.9 Закону N 2464-VI Позивач з 01.12.2016 року був зобов`язаний сплачувати такий нарахований єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Невиконання Позивачем вказаних вимог призводило до автоматичного щоквартального донарахування єдиного внеску в розмір мінімального страхового внеску.

Як зазначено в дослідженій судом інтегрованій картці Позивача як платника єдиного внеску, та у відзиві Відповідача на позов, така заборгованість Позивача з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2017року (з урахування часткової сплати) по листопад 2020 року становить 31870,74 грн., виходячи із мінімального розміру такого внеску, в тому числі на спірні періоди.

За приписами ч.4 ст.25 Закону N 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску вимогу лише на суму недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 N 449 (далі - Інструкція N 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції N 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), окрім іншого, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

За змістом пункту 4 розділу VI Інструкції N 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Одночасно суд вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що протягом спірного періоду Позивач не отримував доходу в результаті підприємницької діяльності.

Так, долучена до позову та досліджена судом копія відомостей із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 17.02.2023 року свідчить, що Позивач протягом 2017-2020 років отримував відповідні суми доходу, сплачених конкретними суб`єктами господарювання (а.с.26-27).

Більш того, Позивач протягом вказаного періоду не подавав до податкового органу форму 8-ОПП (заява про припинення платника податків) або письмове повідомлення про відсутність підприємницької діяльності.

Крім того, долучена до позову та досліджена судом копія податкової декларації Позивача за 2017 рік свідчить, що Позивачем самостійно визначено розмір своїх зобов`язань зі сплати єдиного внеску в розмірі 8448,00 грн. (а.с.31-33).

Долучені до позову та досліджені судом копії податкових декларацій Позивача за 2018рік, за 2019 рік, за 2020рік, за 2021 рік та за 2022 рік, подані 03.03.2023 року, свідчать, що Позивачем самостійно визначено розмір своїх зобов`язань зі сплати єдиного внеску відповідно за 2018 рік в розмірі 9828,72 грн., за 2019 рік - в сумі 11016,72 грн., за 2020 рік - в сумі 8495,30 грн., за 2021рік - в сумі 2081,20 грн. та за 2022 рік - в сумі 00,00грн. (а.с.34-55).

Тобто, Позивач самостійно визнав наявність в нього зобов`язань зі сплати єдиного внеску за спірні періоди.

Одночасно суд зазначає, що Позивач не врахував, що приписами пункту 2 частини першої статті 7 Закону N 2464-VI в редакції Закону № 592-IX від 13.05.2020 року прямо передбачено, що у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Суд також вважає безпідставними доводи Позивача, наведені у позові, що протягом спірного періоду Позивач не скористався можливістю списання заборгованості зі сплати єдиного внеску, так як Позивачу не було відомо про наявність такого боргу, що виключає підстави для винесення оскаржуваної вимоги.

Таким чином, оскаржувана вимога Головного управління ДПС у Житомирській області Державної податкової служби України № Ф 157064-51 від 26.02.2021 року про нарахування ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 31870,74 грн. прийнята в межах повноважень податкового органу, на підставі вимог чинного податкового законодавства та із врахуванням всіх обставин, а тому є правомірною.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, не ґрунтуються на обставинах справи, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Одночасно суд погоджується з доводами Позивача, що про оскаржувану вимогу № Ф 157064-51 від 26.02.2021 року йому стало відомо лише в грудні 2022 року.

Належних доказів вручення Позивачу оскаржуваної вимоги до грудня 2022 року Відповідачем суду не надано. По цій причині суд робить висновок, що Позивачем не порушено строків звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 24 липня 2023 року по причині перебування судді Нагірняк М.Ф у відпустці в період з 03.07.2023року по 21.07.2023року.