Справа № 140/7933/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7933/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 24.03.2023 року № 44 про відмову у призначенні пенсії за віком позивачу; зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 у ВАТ «Ноябрськнефтегаз» та з 01.11.1998 по 30.10.1999 у підприємця « ОСОБА_3 », призначити з 26.03.2023 пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 17.03.2023 року звернувся за місцем свого проживання до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки має достатній стаж роботи та досяг відповідного віку.

Однак рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області № 44 від 24.03.2023 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного трудового стажу. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1977 у зв`язку з роботою у ВАТ «Ноябрськнефтегаз» РФ та період роботи з 01.11.1998 по 30.10.1999, оскільки відсутні накази про прийняття та звільнення з роботи.

Уважаючи рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 44 від 24.03.2023, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу вказані періоди роботи протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву № 0300-0902-8/32111 від 09.06.2023 представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області № 44 від 24.03.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу 30 років. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997, з 01.11.1998 по 30.10.1999.

Зазначає, що записи у трудовій книжці НОМЕР_1 позивача від 01.11.1998 та 30.10.1999 зроблені недбало, в порушення пункту 2.22 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993, зокрема у графі 4 відсутні зазначення підстав внесення записів до трудової книжки, тому період роботи позивача у приватного підприємця ОСОБА_3 з 01.11.1998 по 30.10.1999 підлягає уточненню з наданням відповідних довідок.

Також вказує на те, що Україна зупинила дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах у відносинах з РФ та РБ. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, як це передбачено статтею 4 вказаної Конвенції.

Зазначені обставини слугували не включенню до страхового стажу позивача періодів його роботи з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 у ВАТ «Ноябрьскнефегаз» на території РФ.

З огляду на вказане просить у задоволенні позову відмовити повністю (арк. спр. 35 - 38).

У відзиві на позовну заяву від 19.06.2023, поданому через систему «електронний суд» представник ГУ ПФУ в Рівненській області вказує, що однією з умов призначення пенсії за віком позивачу є наявність страхового стажу 30 років. За поданими позивачем документами до його страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.19925 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 30.30.1997 згідно трудової крижки НОМЕР_1 від 20.06.1977, оскільки позивач працював у ВАТ «Ноябрьскнефегаз» РФ. Документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, навчання, цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений відповідно до статті 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. При цьому Україна зупинила дію Конвенції у відносинах з РФ.

Період роботи позивача з 01.11.1998 по 30.10.1999 не зарахований позивачу до його страхового стажу із-за відсутності у трудовій книжці записів про прийняття та звільнення з роботи.

З наведених підстав уважає, що рішення ГУ ПФУ в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято правомірно, тому в задоволенні позову просить відмовити повністю (арк. спр. 66 - 68).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 27).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 17.03.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії.

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 серед іншого, надав в тому числі копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (арк. спр. 45 - 57).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі- Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Рівненській області, яке своїм рішенням № 44 від 24.03.2023 року відмовило у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (арк. спр. 10).

Відмовляючи у призначенні пенсії відповідач 2 у своєму рішенні вказав, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви не зараховано період роботи:

з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.06.1977, оскільки ОСОБА_1 працював на ВАТ «Ноябрьскнефегаз» РФ;

з 01.11.1998 по 30.10.1999, оскільки відсутні накази на прийняття та звільнення.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятим ГУ ПФУ в Рівненській області рішенням № 44 від 24.03.2023, яким йому відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу вказані періоди роботи, звернувся до суду з даним позовом

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як установлено судом, рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 24.03.2023 №44 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, оскільки до такого стажу не зараховано періоди роботи на території РФ у ВАТ «Ноябрьскнефегаз» за період з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 29.09.1992 по 03.03.1997 та період роботи з 01.11.1998 по 30.10.1999 у підприємця ОСОБА_3 .

Суд констатує, що згідно вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вимог пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За змістом абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Крім того, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, та двосторонніми угодами в цій галузі (стаття 7 Угоди).

На час роботи позивача в РФ у період з 1992 по 1997 роки Україна була учасником цієї угоди та вийшла з неї з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 р. № 1328, відтак норми Угоди застосовуються до спірних правовідносин.

Стаття 1 Угоди закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно частини другої статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території бувшого Союзу РСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Згідно із статтею 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року № 290/95-ВР визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зазначені норми Угод зобов`язують визнавати трудовий стаж, набутий на території бувшого Союзу РСР та держав учасниць цієї Угоди.

Як убачається із записів трудової книжки позивача, у спірні періоди з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 він був працевлаштований у ВАТ «Ноябрьскнефегаз», а у період з 01.11.1998 по 30.10.1999 у підприємця ОСОБА_3 .

На думку суду, неврахування пенсійним органом періодів страхового стажу, набутого ОСОБА_1 на території РФ та у підприємця ОСОБА_3 , що підтверджено записами в трудовій книжці, з метою призначення йому пенсії, з посиланням на вихід України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах у відносинах з РФ (щодо періодів роботи у ВАТ «Ноябрьскнефегаз») та відсутності наказів про прийняття на роботу та звільнення (щодо періоду роботи з 01.11.1998 по 30.10.1999) не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з страхового стажу, оскільки це матиме наслідком позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання йому пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру та визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Зазначений висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, від 17 липня 2018 року у справі №220/989/17.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки наданої позивачем та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17.

Відтак за змістом вищевказаних вимог, позивачем належними доказами підтверджено період його роботи за спірні періоди у РФ з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 та з 01.11.1998 по 30.10.1999 у підприємця ОСОБА_3 , а тому вказані періоди повинні бути зараховані до страхового стажу.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачі не довели правомірність оскаржуваного в даній справі рішення ГУ ПФУ в Рівненській області в частині не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що рішення відповідача 2 в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 за наслідками розгляду його заяви про призначення пенсії спірних періодів роботи не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є протиправними, тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Оскільки, суд прийшов до висновку про протиправність рішення відповідача 2 у частині не зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу, разом з тим підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вказаних періодів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача спірний період потребуватиме вчинення пенсійним органом дій щодо проведення нового розрахунку страхового стажу, тому позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком підлягають до задоволення частково шляхом прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 09.03.1992, з 26.09.1992 по 03.03.1997 у ВАТ «Ноябрьскнефегаз» та з 01.11.1998 по 30.10.1999 у підприємця ОСОБА_3 .

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, враховуючи, що позов підлягає до задоволення частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області (яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії) необхідно стягнути судовий збір в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок), який сплачений відповідно до чеку (платіж № ) від 25.04.2023 (арк. спр. 9) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 25).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 21084076) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 44 від 24 березня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 березня 2023 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 01 січня 1992 року по 09 березня 1992 року на території РФ у Тресті «Ноябрьскнефтеспецстрой» (відповідно до записів № 11 - 12 трудової крижки серії НОМЕР_1 ); з 26 вересня 1992 року по 03 березня 1997 року на території РФ у Відкритому акціонерному товаристві «Ноябрьскнефтегаз» (відповідно до записів № 15 - 19 трудової крижки серії НОМЕР_1 ) та з 01 листопада 1998 року по 30 жовтня 1999 року у підприємця ОСОБА_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович