Справа № 640/22648/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року Справа №640/22648/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року Приватне підприємство "Будпостач" (далі позивач, ПП «Будпостач», підприємство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Київської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 25.09.2019 №UA100070/2019/000115/2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним під час проходження процедури митного оформлення товарів було надано відповідачу належну кількість документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей про ціни, що фактично були сплачені. У процедурах контролю за митною вартістю товарів предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, надані до митниці документи не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товару, проте митницею, протиправно було застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів, яке підлягає скасуванню.

29.11.2019, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва провадження у справі відкрито.

Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва; утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; визначено територіальну юрисдикцію Київського міського окружного адміністративного суду, яка поширюється на місто Київ.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа надіслана до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

31.05.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 31.05.2023 справа розподілена судді Войтович І.І.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про те, що вимоги до заявлення митної вартості товарів, подання до такої підтверджуючих документів визначені ст. 52 та ст. 53 МК України, при цьому за наявності встановлених розбіжностей, ч. 3 ст. 52 МК України передбачає подання до митного органу на його вимогу додаткових документів. Контроль та право упевнюватись у достовірності або точності заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості передбачено ст. 54 МК України. Отримавши від позивача МД №UA100070/2019/245272 від 24.09.2019 та перелік документів, визначених у МД, митницею встановлено, що числове значення заявленої декларантом митної вартості документально не підтверджено та декларантом не надано у повному обсязі відомості щодо усіх обов`язкових складових митної вартості чим порушено ст. 52, ч. 2 ст. 53, ч 2 ст. 58 МК України у зв`язку з чим застосування основного методу визначення митної вартості товару є неможливим. З довідки наданої про транспортні витрати від 16.09.2019 №б/н відсутня інформація щодо умов поставки товару згідно Інкотермс 2000, що не дає можливості точно підтвердити числові значення складових митної вартості товару. Також, за умовами поставки за п. 1 контракту від 20.03.2019 №1159 є EXW, що передбачає зобов`язання продавця умовою виконання поставки в разі надання покупцеві товар на площах свого підприємства чи в іншому названому місці без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб (якщо в договорі не вказано інше) та згідно довідки про транспортні витрати від 16.09.2019 не можливо встановити чи понесені покупцем витрати на навантаження. Відповідач зауважив про відсутність перекладу митної декларації країни відправлення, що вимагається ст. 254 МК. Відповідно у митного органу виник обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, що стало підставою для витребування додаткових документів. Митний орган визначив митну вартість товарів за другорядним методом, за наявною у митниці ціновою (аналогічною) інформацією щодо товарів з аналогічними характеристиками. В результаті проведеної консультації, шляхом послідовного застосування методів визначення митної вартості товарів, останню визначено за другорядним методом за відомостями взятими з МД від 23.09.2019 №UA902010/2019/108259, дії митниці свідчать про їх правомірність та законність прийнятого спірного рішення, просить в задоволенні позову відмовити.

З відповіді на відзив, поданої позивачем до суду вбачається зауваження позивача щодо обставин поставки товару за митною декларацією на умовах EXW, зазначено про те, що згідно довідки про транспортні витрати від 16.09.2019 навантаження товару відбувалось за рахунок продавця та умови навантаження не були покладені в основу спірного рішення контролюючого органу, відповідач не наводить жодних доказів в обґрунтування законності останнього, а також навантаження товару не є підставою для витребування додаткових документів від підприємства. Продавець завантажив товари на транспортний засіб за свій рахунок враховуючи об`єми поставки за проформою інвойсом від 26.05.2019 №AV000233 на суму 211 142,5 дол. США, які були відвантажені за чотирма інвойсами від 12.09.2019 №AVІ192, від 16.09.2019 №AVІ195, від 16.09.2019 №AVІ197, від 17.09.2019 №AVІ199. Також, позивач зауважив, що відсутність перекладу митної декларації країни відправлення не було покладено відповідачем в основу прийняття спірного рішення, тому таке посилання є необґрунтованим та відсутність такого перекладу не є свідченням того, що документи, подані до митної декларації містять розбіжності чи наявні ознаки підробки або містять не всі відомості, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів, чи відомостей до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті. Позивач наполягає на скасуванні спірного рішення з підстав викладених у позові та просить вимоги задовольнити в повному обсязі.

06.06.2023, ухвалою суду справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Також, вказаною ухвалою суду запропоновано сторонам за наявності, подати до суду додаткові пояснення та докази протягом десяти днів з моменту отримання ухвали суду.

Додаткових пояснень та доказів від сторін по справі до суду не надійшло.

24.07.2023, ухвалою суду задоволено заяву позивача, допущено у справі заміну первісного відповідача у справі Київської митниці Держмитслужби її правонаступником Київську митницю (код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановивши позицію відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20.03.2019 між позивачем (покупець) та компанією «AVSAR EMAYE SANAYI VE TICARET A.S.» (Туречина) (продавець) було укладено контракт №1159, відповідно до якого продавець продає, а покупець оплачує і отримує товари набори каструль і каструлі емальовані в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

26.05.2019 продавець надав позивачу прайс лист, проформу інвойс №AV000233 на суму 211 142,5 дол. США.

31.05.2019 позивач та продавець товару узгодили доповнення №1 до контракту від 20.03.2019 №1159 щодо умов оплати, зокрема погодились, що строк дії акредитива становить 150 календарних днів.

25.06.2019 позивач в АТ «Альфі-банк» відкрив акредитив на суму 211 142,5 дол. США. на ім`я продавця товарів відповідно до проформи інвойсу від 26.05.2019 №AV000233.

11.09.2019 для перевезення товарів до України позивач уклав з ФОП ОСОБА_1 (перевізник) договір №1209 перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, та 12.09.2019 позивач надав перевізнику заявку №120919 для доставки товарів з Туреччини.

16.09.2019 на підставі проформи інвойсу від 26.05.2019 №AV000233 продавець виписав чотири інвойси: від 12.09.2019 №AVІ192, від 16.09.2019 №AVІ195, від 16.09.2019 №AVІ197, від 17.09.2019 №AVІ199.

Зокрема, за інвойсом від 16.09.2019 №AVІ195 на суму 45 421,8 дол. США відбувалась поставка емальованих каструль та наборів каструль BELLY DEEP виробництва компанії Avsar Emaye Sanayi ve Tikaret A.S. (Туреччина).

16.09.2019 продавець виписав пакувальний лист до інвойсу від 16.09.2019 №AVІ195, подав експортну митну декларацію від 16.09.2019 №19352900ЕХ001575, надав сертифікат походження від 16.09.2019 №0836469.

16.09.2019 перевізник виписав міжнародну товарно-транспортну накладну СМR від 16.09.2019 №632566, рахунок від 16.09.2019 №177 за транспортні послуги, книжку МДП (TIR carnet) від 16.09.2019 №РХ.82767187, довідку про транспортні витрати.

19.09.2019 позивачем виписана специфікація до Інвойсу від 16.09.2019 №AVІ195, в якій вказано артикулі каструль: GT-T-3-T набір каструль Плюшеве ведмежа 1,5л/2,1 л/3л 750 шт; GT-T-120-М каструля Макове поле 20 см, 4,0 л.- 992 шт; GT-T-120-В каструля Стигла чорниця 20 см, 4,0л 780 шт; GT-T-122-М каструля Макове поле 22 см, 5,1 л 752 шт; GT-T-122-В каструля Стигла чорниця 22 см, 5,1 л 760 шт; GT-T-122- Р каструля Перчинка 22 см, 5,1 л 752 шт; GT-T-122-С каструля Веселі курчата 22 см, 5,1 л 756 т; GT-T-122-S каструля Прянощі 22 см, 5,1 л 740шт; GT-T-122-FG каструля Квітковий сад 22 см, 5,1 л 752 шт; GT-T-124-М каструля Макове поле 24 см, 5,7 л 504 шт; GT-T-124-В каструля Стигла чорниця 24 см, 5,7 л 500 шт; GT-T-124-Р каструля Перчинка 24 см, 5,7 л 500 шт; GT-T-124 С каструля Веселі курчата 24 см, 5,7 л 500 шт; GT-T-124- S каструля Прянощі 24 см, 5,7 л 504 шт; GT-T-124- FG каструля Квітковий сад 24 см, 5,7 л 504 шт.

24.09.2019 позивачем подано до відповідача митну декларацію №UA100070/2019/245272 для митного оформлення товарів та випуску у вільний обіг, у якій митну вартість товарів визначено за основним методом за ціною договору (контракту), у графі 22 вказано загальну суму за рахунком 45 421,8 дол. США.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації № UA100070/2019/245272 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації.

Вказані документи відображені також у картці відмови в митному оформленні №UA100070/2019/00384, виписаної митницею, а саме:

Інвойс від 16.09.2019 № AVІ195;

Міжнародну товарно-транспорту накладну СМR (TIR carnet) від 16.09.2019 №632566;

Сертифікат походження від 16.09.2019 №0836469;

Книжку МДП (TIR carnet) від 16.09.2019 №РХ.82767187;

Специфікацію до інвойсу від 16.09.2019 № AVІ195;

Банківський платіжний документ акредитив ІА27/2019153 від 25.06.2019;

Рахунок від 16.09.2019 №177 за транспортні послуги;

Довідку про транспортні витрати від 16.09.2019 б/н;

Прайс лист виробника товарів від 26.05.2019;

Контракт від 20.03.2019 №1159 між ПП «Будпостач» та компанією «AVSAR EMAYE SANAYI VE TICARET A.S.» (Туречина);

Доповнення від 31.05.2019 №1 до контракту від 20.03.2019 №1159;

Договір від 11.09.2019 №1209 перевезення вантажів;

Митну декларацію країни відправлення від 16.09.2019 № 19352900ЕХ001575.

24.09.2019 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №475102, у якому зазначив, що «довідка про транспортні витрати від 16.09.2019 б/н не містить інформації щодо умов поставок товару згідно ІНКОТЕРМС, що не дає можливості точно підтвердити числове значення складових митної вартості товару», зобов`язав декларанта надати додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третіми особами на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продаж оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

24.09.2019 позивач надіслав повідомлення, в якому вказав про неправомірність витребування додаткових документів на підставі вказаних зауважень до довідки про транспортні витрати від 16.09.2019 б/н, зазначаючи, що такі відомості містяться в інвойсі від 16.09.2019 № AVІ195, де вказано про франко-завод EX-W TR Bolvadin, зауважено про те, що поставка здійснювалась без посередників за прямим контрактом, договір із третіми особами не укладався, відповідно рахунки третім особам такі, що виставлені відсутні, як і комісійні, посередницькі послуги, відсутність обставин укладання ліцензійного чи авторського договорів, висновків про якісні та вартісні характеристики товарі відсутні.

ПП «Будпостач» до листа додано також: митні декларації від 18.09.2019 № UA902010/2019/108100, від 23.09.2019 № UA902010/2019/108259 щодо обставин оформлення Черкаською митницею товару ввезеного на підставі вказаного контракту за цінами в прайс-листі та інвойсами від 12.09.2019 №AVІ192 та від 17.09.2019 №AVІ199.

25.09.2019 Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2019/000115/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів (каструлі) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів у на рівні 4,07 дол. США за кг., в результаті чого збільшено митні платежі на 73 107,56 грн.

Як вбачається зі змісту гр.33 оскаржуваного рішення, в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та документи, подані декларантом містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому митна вартість товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість, операції).

Зокрема, митницею вказано, що:

- Подана довідка про транспортні витрати від 16.09.2019 №б/н не містить інформації щодо умов поставки товару згідно Інкотермс 2000, що не дає можливості точно підтвердити числові значення складових митної вартості товару;

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують заявлену митну вартість, за бажанням декларанта.

В рішенні відображено про надання декларантом митних декларацій від 18.09.2019 № UA902010/2019/108100, від 23.09.2019 № UA902010/2019/108259 та направлено лист від 24.09ю2019 №2409/19-1 щодо не подання інших витребуваних документів, та зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України зазначено, що митниця може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у випадку якщо декларантом не подано документи ч.2-4 ст. 53 Митного кодексу України, або відсутності у цих документах всіх відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягала сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умова, наведеним у главі 9 МКУ.

Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями ч. 4 ст. 57 та відповідно до ч. 5 ст. 55 МКУ, в результаті проведеної консультації, не можливості застосування основного методу у зв`язку і відсутністю вартості операцій з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов визначених ст.ст. 59 та 61 МКУ, митну вартість товару визначено за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях за ст. 60 і ст. 61 МКУ, взято за основу МД від 23.09.2019 № UA902010/2019/108259.

25.09.2019 відповідачем виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA10070/2019/00384.

26.09.2019 позивач подав відповідачу митну декларацію, якій був присвоєний номер UA10070/2019/245513 та надмірно сплатив митні платежі 73 107,56 грн.

09.10.2019 за №1808/ЮР ПП «Будпостач» звернувся до продавця з проханням підтвердити ціну товару за інвойсом від 16.09.2019 №AVІ195.

Продавцем компанією «AVSAR EMAYE SANAYI VE TICARET A.S.» (Туречина) надано підтвердження щодо ціни товарів визначеної за договором на суму 45 421,8 дол. США та додав засвідчений Торговою промисловою палатою інвойс від 16.09.2019 №AVІ195.

22.10.2019 ПП «Будпостач» надіслано на адресу відповідача за №1822/ЮР лист із додатковими документами згідно ч. 8 ст. 55 МКУ та відповідач своїм листом від 31.10.2019 за № 9346/10/26-70-19-01 повідомив підприємство, що розглянув додаткового подані документи та вказав що підстави для скасування спірного рішення відсутні.

Незгода позивача із прийнятими рішеннями зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході; торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який; можна визначити.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 статті 4 Митного Кодексу України (далі - МК України), органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч. 2 ст. 51 МК України).

Згідно з ч. 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 статті 52 МК України).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 статті 52 МК України).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 статті 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

- виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1 та 2 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодекс (ч. 3 статті 54 МК України).

Відповідно до ч. 12 статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 статті 55 МК України).

Згідно з ч. 8 вказаної статті МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 статті 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частини 5-8 статті 58 МК України).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція щодо витребування митницями додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару викладена Верховним Судом в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15, у постанові від 21.02.2020 у справі №813/1229/16, у постанові від 27.01.2022 у справі №200/6431/20-а.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме статтею 53, заборонено, що узгоджується із висновками Верховного Суду викладені у постанові від 23.10.2020 у справі №820/3231/16.

Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року у справі № 815/5791/17.

Відтак, суд зазначає, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Разом з тим, в силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Враховуючи вказану вище правову позицією Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі № 820/3231/16, за якою судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивача. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд враховуючи практику Верховного Суду та положення ст. 53 Митного кодексу України зазначає, що зауваження відповідача стосовно довідки про транспортні витрати від 16.09.2019 б/н, яка для контролюючого органу не містить вказівки на умови поставки товару згідно ІНКОТЕРМС, зауважує, що такі обставини не є підставою для витребування від декларанта додаткових документів.

Позивач додав до митної декларації інвойс від 16.09.2019 № AVІ195, банківський платіжний документ акредитив ІА27/2019153 від 25.06.2019, митну декларацію країни відправлення від 16.09.2019 № 19352900ЕХ001575, сертифікат походження від 16.09.2019 №0836469, міжнародну товарно-транспорту накладну СМR (TIR carnet) від 16.09.2019 №632566, які відповідно містять визначені сторонами договору умови поставки товарів ІНКОТЕРМС 2000, а саме франко-завод EX-W TR Bolvadin (Туреччина).

Також, суд звертає увагу відповідача, що умови поставки вказані ПП «Будпостач» у графі 20 митної декларації від 24.09.2019 № UA100070/2019/245272.

Відповідно, відсутність інформації у довідці про транспортні витрати щодо умов поставки товару згідно з ІНКОТЕРМС не свідчить про наявність у відповідача аргументованих доводів та обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, як наслідок, враховуючи вимоги ч. 6 та ч. 7 ст. 54 МК України, у відповідача відсутні правомірні підстави для відмови у митному оформлені товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Щодо витребування у декларанта додаткових документів вказаних в повідомленні від 24.09.2019 №475102, суд зауважує, що підприємством були додані до митної декларації прайс-лист виробника товарів від 26.05.2019 та митну декларацію країни відправлення № 19352900ЕХ001575 від 16.09.2019 та у зв`язку із чим вказані документи не були взяті до уваги контролюючим органом, відповідачем належним пояснень не надано.

Суд звертає увагу відповідача, що позиція за предметом оскарження має бути обґрунтована в межах предмету спору, та не має підтверджуватись додатковими обґрунтуваннями, що не були покладені в основу спірного рішення, тому вказані у відзиві інші твердження щодо правомірності прийнятого спірного рішення є необґрунтованими та безпідставно вказаними.

Відповідно, щодо відомостей у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA100070/2019/000115/2 від 25.09.2019 про те, що «документи надані декларантом не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Документи, подані декларантом містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари», на вимогу митного органу не подано увесь перелік документів, що підтверджують митну вартість товару, які перелічені та про що зазначено вище, судом встановлено відсутність підстав для витребування останніх, такі твердження не знайшли свого обґрунтування за наслідками вирішення спірних правовідносин судом.

Усі необхідні документи надані позивачем до митної декларації та їх перелік та наявність відображено також у картці відмові.

Отже, враховуючи вищевикладене, зазначені відповідачем п. 33 спірного рішення обставини, не свідчать про наявність розбіжностей, що впливають на митну вартість та наявність підстав для витребування додаткових документів, містять усі відомості для підтвердження числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд враховує, що декларантом додатково було подано до контролюючого органу на підтвердження визначеної ціни товару у договорі на 45 421,8 дол. США, наданий компанією «AVSAR EMAYE SANAYI VE TICARET A.S.» (Туречина) засвідчений Торговою промисловою палатою інвойс від 16.09.2019 №AVІ195, митну декларацію від 21.10.2019 №902010/2019/108984 прийнятою до оформлення та відпуску товарів Черкаською митницею.

Слід також врахувати, що згідно додаткової угоди №1 від 31.05.2019 до контракту від 20.03.2019 №1159 узгоджено умови оплати та строк акредитива 150 календарних днів, складено банківський платіжний документ акредитив ІА27/2019153 від 25.06.2019 на суму 211142,50 дол. США, відповідно, сума що підлягала сплаті за товар визначена із відповідною відстрочкою здійснення платежу за умовою контракту на всю суму поставки товару. В даній справі поставка відбувалась на товар сумою 45 421,80 дол. США, що підтверджено відповідними документами. Рахунок від 16.09.2019 №177 за транспортні послуги виставлений ФОП ОСОБА_1 на суму 86485,00 грн. за договором вказаним вище №1209 від 11.09.2019 із визначенням маршруту транспортних послуг м. Болвадін (Туреччина0 м/п Порубне (Україна), м/п Порубне (Україна) м. Київ (Україна). Рахунок відповідно не може містити вартість перевезеного вантажу, оскільки така є заявкою про вартість наданих послуг.

Відповідач в свою чергу не надав суду належних та достатніх доказів та обґрунтувань не врахування вказаних документів при перегляді спірного рішення та решта вказаних у листі від 31.10.2019 доводів не може слугувати підтвердженням обґрунтованості прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки осанні не були покладені в основу відмови.

Як встановлено судом, за результатами проведеної перевірки, митну вартість товарів скориговано та визначено за другорядним методом відповідно до ст. 60 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме згідно МД від 23.09.2019 № UA902010/2019/108259.

За статтею 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування. У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

МК України містить застереження щодо вказаного способу визначення митної вартості товарів згідно ст. 61, яка визначає, що товари не вважаються ідентичними або подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо вони не вироблені в тій же країні, що і товари, які оцінюються. Товари, виготовлені не виробником оцінюваних товарів, а іншою особою, беруться до уваги лише у разі, якщо немає ні ідентичних, ні подібних (аналогічних) товарів, виготовлених особою - виробником товарів, що оцінюються. Товари не вважаються ідентичними чи подібними (аналогічними) оцінюваним, якщо їх проектування, дослідно-конструкторські роботи, художнє оформлення, дизайн, ескізи, креслення, а також інші аналогічні роботи виконані в Україні.

Відповідно до МК України попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу (стаття 60 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при такому визначенні.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

Висновки відповідача про самостійне обрання позивачем митної вартості товару та надання митному органу не увесь перелік запитуваних документів, спростовано висновками суду, а заявлені у спірному рішенні виявлені розбіжності та не всіх відомостей у поданих позивачем документах не впливають на визначену ним ціну товару.

Окремо суд звертає увагу, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов`язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що має бути сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Враховуючи позицію Верховного Суду викладену у постанові від 18.07.2022 у справі №815/3805/16 щодо застосування другорядного методу контролюючим органом, суд вважає необхідним зазначити також, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (ч. 3 ст. 318 МК України), витребуванню підлягають додаткові документи за визначеними вище умовами та підставами згідно положень МК України, в разі наявних розбіжностей чи відсутності усієї інформації на підтвердження заявленої митної вартості товарів в поданій митній декларації декларантом та такі дії мають бути обґрунтовані та доведені своїм складом та сукупністю встановлених обставин та відповідними доводами, застосування відповідного методу контролюючим органом має бути здійснено лише за відсутності можливості застосувати попередні методи, з об`єктивних та законодавчих на то причин.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані для визначення вартості, зазначеної в вантажних митних деклараціях.

Суд зауважує, що за приписами ст. 8, 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, але при цьому суд обмежений приписами ч. 5 ст. 77 КАС України, відповідно до якої суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, положеннями ст.77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Суд наголошує, що відповідач не навів та не надав до суду належних та достатніх доказів в обґрунтування правомірності прийнятого спірного рішення у справі у відповідності до ст. 77 КАС України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем належними та допустимими доказами своєї позиції та правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Будпостач» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9-Е, кім. 314, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці від 25.09.2019 №UA 100070/2019/000115/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Будпостач» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 9-Е, кім. 314, ) сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (03124, м. Київ, вул. Бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А, код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.