Справа № 320/4752/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м. Київ № 320/4752/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами cпрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправним та скасування припису,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та просить суд визнати протиправним та скасувати припис від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01-21.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваний припис містить вимогу вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень та приведення землекористування у відповідність до вимог законодавства. Вказане формулювання, на думку позивача, є абстрактним та не дає можливості ні оцінити суть порушення, ні визначити заходи, які необхідно вжити для усунення такого порушення. Позивач стверджує, що відповідачем не здійснювалась геодезична зйомка, а тому висновок відповідача про невідповідність конфігурації земельної ділянки плану меж, визначених державним актом серії ЯЖ № 664826, є передчасним та необґрунтованим. За наведених обставин позивач вважає, що спірний припис, як акт індивідуальної дії, породжує дисонанс правової визначеності щодо позивача та обумовлює існування певного не скасованого обов`язку, виконання якого з точки зору закону неможливо.

Відповідач в установлений в ухвалі суду від 09.06.2022 строк не подав до суду відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 16.07.2009 серії ЯЖ № 664826 ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:019:0044, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

27.08.2021 ОСОБА_1 був вручений припис Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01/-21 з вимогою у строк до 24.09.2021 вжити вичерпних заходів реагування щодо усунення виявлених порушень та приведення землекористування у відповідність до вимог законодавства.

Вважаючи, що припис відповідача є протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

За визначенням п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 (далі Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пп. 25-1 п. 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності.

Таким чином, державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використання та охороною земель усіх категорій і форм власності відноситься до компетенції відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 ЗК України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України від 19.06.2003 № 963 «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі Закон № 963, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Відповідно до абз. 2 п. «а» ч. 1 ст. 6 Закону № 963 до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать: здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Абзацами 1-4 ч. 1 ст. 10 Закону № 963 визначено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:

безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;

давати обов`язкові для виконання приписи з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків;

складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2021 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України Головного управління Держгеокадастру у Київській області Семенюком І.Д. складено припис № 732-ДК/0087Пр/03/01/-21.

Зі змісту припису вбачається, що при перевірці стану додержання вимог законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій та форм власності земельної ділянки на території Обухівської міської ради Київської області встановлено, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :01:019:0044 площею 0,1001 га, яка розташована на території Обухівської міської ради Київської області, перебуває у приватній власності гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Категорія земель землі житлової і громадської забудови. Документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку державний акт 16.07.2009 серія ЯЖ № 664826. З виїздом на місце встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташований житловий будинок та громадські споруди. Ділянка огороджена з усіх сторін, доступ обмежений. Конфігурація зазначеної земельної ділянки не відповідає плану меж державного акта серії ЯЖ № 664826 та збільшена шляхом самовільного заняття суміжної земельної ділянки комунальної власності Обухівської міської ради площею 0,0200 га, чим порушено вимоги статей 125, 126 ЗК України. З метою усунення виявлених порушень земельного законодавства видано припис від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21. Вимоги припису не виконані.

Таким чином, спірний припис прийнято за наслідками перевірки виконання позивачем припису від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21.

Частиною 1 ст. 144 ЗК України передбачено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища складає протокол про адміністративне правопорушення, накладає на особу, яка допустила правопорушення, адміністративне стягнення та видає цій особі припис про його усунення у 30-денний строк.

У разі якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку припис державного інспектора щодо припинення правопорушення, державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель чи державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища накладає на таку особу адміністративне стягнення відповідно до закону та повторно видає припис про припинення правопорушення та усунення його наслідків у 30-денний строк.

Суд акцентує увагу на тому, що згідно з викладеними вище нормами законодавства припис з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель є обов`язковим до виконання.

Відповідно, перевірка обставин щодо самовільного заняття ОСОБА_1 суміжної земельної ділянки комунальної власності Обухівської міської ради площею 0,0200 га можлива виключно під час надання правової оцінки припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, перевіряючи оскаржуваний припис на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, в межах даної справи підлягають з`ясуванню виключно обставини щодо виконання/невиконання припису Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21.

Враховуючи, що позивачем припис Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № 22-ДК/0010Пр/03/01/-21 не виконано та не усунено порушення вимог земельного законодавства, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для скасування припису від 27.08.2021 № 732-ДК/0087Пр/03/01/-21.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.