Справа № 240/13237/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/13237/23

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправним та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати постанову Державної служби з безпеки на транспорті відділу Державного нагляду (контролю) у Житомирській області №356007 від 28.03.2023 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №356007 від 28.03.2023 винесена начальником відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Грибаном М.М. є незаконною та протиправною, а отже підлягає скасуванню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

Через відділ документального забезпечення 08.06.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що під час проведення перевірки було встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось відповідно до ТТН №РБУ-6 від 14.02.2023 автомобільним перевізником в якій визначено ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено відсутність документів, передбачених ст. 48 Закону №2344-ІІІ, а саме: картки водія, роздруківки даних роботи водія ОСОБА_2 . Вказує, що твердження позивача про те, що він не є суб`єктом господарювання, а тому не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідач вважає невірним. З врахуванням наведеного, правомірним є висновок, зроблений при проведенні перевірки, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.03.2023 за №356007 винесена відповідно до норм діючого законодавства і підстав для визнання її протиправною та скасування немає.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.02.2023 посадовими особами відділу державного накладу (контролю) у Хмельницькій області Уктрансбезпеки на відрізку шляху л/д М-30 252 км у Хмельницькій області було зупинено автомобіль марки MAN ТGХ 11/440 з напівпричіпом KRONESP, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та державний номер причепу НОМЕР_2 для здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Власником автомобіля марки MAN ТGХ 11/440 з напівпричіпом KRONESP, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та державний номер причепу НОМЕР_2 є - ОСОБА_1 .

Водієм транспортного засобу був ОСОБА_2 .

Згідно ТТН автомобільним перевізником зазначено ОСОБА_1 .

За результатами перевірки було складено акт №349369 від 15.02.2023 у якому посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", які полягають у тому, що під час надання послуг з перевезень вантажів, транспортний засіб обладнано цифровим тахографом та виявлено факт відсутності у водія ОСОБА_2 роздруківки з цифрового тахографа щодо нього, оскільки в слоті була відсутня чіп-карта водія, передбачених статтею 48 Закону №2344-ІІІ.

Водій із актом ознайомлений, про що свідчить його підпис та пояснення у відповідній графі акту перевірки.

На підставі даного акту перевірки, виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті Грибаном М.М. складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.03.2023 за №356007, якою до позивача, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач, не погодившись з прийнятою постановою, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон України №2344-ІІІ).

Згідно з статтею 5 Закону України №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України (ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Відповідно до статті 48 Закону 6 Закону України №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону України №2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.3. Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340 вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Пунктом 3.3 Інструкції №385 закріплено, що водії транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі,

та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 N 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 р. за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Пунктом 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів визначено, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

За відсутності документів, зокрема, в даному випадку, картки водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Не пред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В ході проведеної рейдової перевірки посадовими особами контролюючого органу було виявлено факт відсутності у водія ОСОБА_2 роздруківки з цифрового тахографа щодо нього, оскільки в слоті була відсутня чіп-карта водія, яка відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та п. 3.3. Інструкції №385 повинна знаходитись у водія і повинна надаватись для перевірки. Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 дотримання вищезазначеного обов`язку в спірних правовідносинах не забезпечив.

При цьому суд звертає увагу, що водієм в акті проведеної перевірки в графі «пояснення» жодних пояснень щодо вказаного порушення не зазначено.

Оскільки водієм не надано під час проведення перевірки картки водія, відповідачем правомірно було складено оспорювану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В контексті наведеної вище норми статті 60 Закону №2344-III суд наголошує, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення пасажирів та вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Таким чином, визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення факту того, чи є позивач перевізником в розумінні положень Закону №2344-III, адже доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта.

Як встановлено судом та згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки MAN ТGХ 11/440 з напівпричіпом KRONESP, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та державний номер причепу НОМЕР_2 .

Відповідач до відзиву на даний адміністративний позов надав копію товарно-транспортної накладної №РБУ-6 від 14.02.2023, в якій вказано, що автомобілем марки MAN ТGХ 11/440 з напівпричіпом KRONESP, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та державний номер причепу НОМЕР_2 перевозився вантаж масою брутто 38 тон, замовник - ФОП ОСОБА_3 , вантажовідправник ТОВ "ЮГМЕТЛОГИСТИК", вантажоодержувач - ФОП ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 , автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 .

У позові позивач вказує на протиправність оскаржуваних постанов з огляду на те, що їх складено відповідачем відносно неналежної особи, так як належний позивачу транспортний засіб автомобіль марки MAN ТGХ 11/440 з напівпричіпом KRONESP, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та державний номер причепу НОМЕР_2 передав ОСОБА_2 для власних цілей.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст. 33 Закону №2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Отже, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону №2344-III,є виключно автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

При цьому, відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, підрозділ Державтоінспекції видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

У графі талона "Особливі відмітки" робиться запис "Дійсний до ____________ 20__ р. за наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) серії ___ N _______".

Копія документа, що підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, додається до матеріалів, що необхідні для оформлення тимчасового реєстраційного талона.

Порядок видачі тимчасового реєстраційного талона регламентовано Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом МВС від 11.08.2010 №379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2011 за №123/18861.

Так, відповідно до пункту 6.3 названої Інструкції, якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ. При цьому в графі "Особливі відмітки" тимчасового реєстраційного талона робиться запис "Дійсний до _____ 20__ року за наявності свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорта) серії ___ N ___________".

Копія документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ, долучається працівниками Центру до матеріалів видачі тимчасового реєстраційного талона.

Тобто, вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема у користуванні у фізичних чи юридичних осіб, реєстраційним документом, наявність яких є обов`язковою згідно з вимогами статей 39, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підставах використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).

Правову позицію щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у постанові від 20.12.2018 по справі № 804/8740/16.

Так в зазначеній постанові сказано, що попри те, що наведені положення Інструкції №379 та Порядку №1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України "Про автомобільний транспорт".

Судом встановлено, що ні при проведенні перевірки посадовим особам відповідача, ні при поданні позовної заяви позивачем не надавались жодні документи, що транспортний засіб, який знаходиться у його власності, передавався у користування третім особам для власних цілей.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті оскаржуваної постанови діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Водночас, пунктом 25 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Як встановлено з матеріалів справи листом від 06.03.2023 за вих. №13835/24/24-23 позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення на 28.03.2023.

Вказаний лист було отримано позивачем 10.03.2023 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На розгляд справи про порушення позивач не з`явився. Будь-яких документів, які б підтверджували передачу, транспортного засобу, що перевірявся, у законне користування іншим особам, позивачем на розгляд справи про порушення, надано не було.

Позивачем не було реалізовано право на оскарження відповідних дій/актів до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю, відповідно до вимог пункту 32 Порядку № 1567, щодо її оскарження.

Відповідно п. 27 Порядку у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17 зазначив, що з матеріалів справи встановлено, що повідомленням від 05.09.2017 № 4132 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 12.09.2017. Вказано, що згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» копію повідомлення направлено на адресу позивача 05.09.2017, 07.09.2017 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки. Зазначено, що позивач мав можливість отримати дане повідомлення з 07.09.2017, проте вказаним правом не скористався. Зроблено висновок, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без її участі.

Також, Верховний Суд у постанові від 01.03.2018 по справі № 820/4810/17 зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно- господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження висновки відповідача про порушення позивачем ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", які полягають у тому, що під час надання послуг з перевезень вантажів виявлено відсутність документів, передбачених ст. 48 Закону №2344-ІІІ, а саме: картки водія роздруківки даних роботи водія ОСОБА_2 та правомірно застосовано до позивача адміністративно-господарські санкції.

За таких обставин, спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач довів правомірність спірного рішення, з урахуванням чого суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Державної служби України на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області (вул. Антоновича, 51,Київ 150,03150. РНОКПП/) , про визнання протиправним та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України таможе бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

24 липня 2023 р.