Справа № 360/527/23
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/527/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Пупиніна Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Пупиніна Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо затримки ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з 23.11.2021 по 22.04.2023;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього заробітку за шість місяців в сумі 88241,4 гривень за час затримки повного розрахунку при звільненні з 23.11.2021 по 22.04.2023.

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач з 07.11.2015 по 23.11.2021 проходив службу у відповідача. Відповідно до наказу від 08.11.2021 №411 о/с позивача було звільнено з посади старшого інспектора з особливих доручень інспекторського відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Луганській області за п. 4 ч.1 ст. 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), з 23.11.2021.

Однак, остаточний розрахунок при звільнені відповідачем було фактично проведено з позивачем лише 22.04.2023, що підтверджується виписками по картковому рахунку.

22.04.2023 на картковий рахунок позивачу, відповідачем, на звернення позивача від 18.01.2023 про виконання в добровільному порядку рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 травня 2022 року по справі № 360/8108/21, а також на звернення позивача від 20.01.2023 про виконання в добровільному порядку рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року по справі № 360/8126/21, було виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік в кількості 14 днів у сумі 5865,95 гривень та різницю недоплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за листопад 2021 року у сумі 16016,92 гривень, відповідно, загальною сумою 21882,87 гривень.

Розмір середньоденного грошового забезпечення позивача за два місяці, що передували місяцю звільнення, становить 490,23 гривень, що підтверджується довідкою про доходи позивача від 08.08.2023 №1068/111/22-2022, оформленої відповідачем.

Отже, розмір середнього заробітку позивача за шість місяців за затримку розрахунку при звільненні становить 88241,4 гривень (180 днів * 490,23 гривень).

Остаточний розрахунок відповідачу з позивачем повинно було здійснити в останній робочий день - 23.11.2021, а не 22.04.2023. Таким чином, дії відповідача суперечать вимогам ч.1 статті 116 Кодексу законів про працю України та відповідно до вимог статті 117 Кодексу законів про працю України, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Ухвалою суду від 22.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення заявлених вимог з огляду на таке.

Згідно відомостей які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення у справі № 360/8108/21 набрало чинності 07.06.2022, а рішення у справі № 360/8126/21 набрало чинності 17.03.2022.

В свою чергу наказом ГУНП в Луганській області від 25.02.2022 № 505 було введено план евакуації особового складу Головного управління до місця тимчасової дислокації у м. Дніпро. Тобто, розпочата 24.02.2022 широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України, призвела до майже повної окупації населених пунктів Луганської області, знищенню або захопленню усіх адміністративних будівель, в тому числі ГУНП в Луганській області та його підпорядкованих територіальних підрозділів, в наслідок чого службова, фінансово-господарська документація була знищена (пошкоджена, захоплена), за вказаними фактами відомості внесені до ЄРДР.

18.01.2023 на адресу за місцем тимчасової дислокації відповідача надійшла заява позивача від 18.01.2023 з вимогою виконати судове рішення від 05.05.2022 у справі № 360/8108/21 та надані банківські реквізити, а також 20.01.2023 заява позивача від 20.01.2023 з вимогою виконати судове рішення від 14.02.2023 у справі № 360/8126/21.

Листами УФЗБО від 27.01.2023 № 51 /111/22/2023 та від 27.01.2023 № 52/111/22/2023 позивачу повідомлено, що у 2022 році фінансування виплат для виконання судових рішень про стягнення коштів по перерахунку грошового забезпечення здійснювалось за кодами економічної кваліфікації видатків (КЕКВ) 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». Наказом МФУ від 30.11.2022 № 400 внесено зміни до Інструкції щодо застосування економічної кваліфікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування кваліфікації кредитування бюджету, затверджених наказом МФУ від 12.03.2012 № 333 та визначено, що інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду здійснюються за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Під час формування Бюджетного розпису для НПУ на 2023 видатки за КЕКВ 2800 для забезпечення виконання судових рішень, що стосуються оплати праці та інших виплат не можуть плануватися, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» кошти, виплачені за рішенням суду про стягнення коштів є збитками державного бюджету.

Також позивач був повідомлений про те, що після внесення відповідних змін до кошторису та отримання фінансування з ним буде проведений розрахунок по вищезазначеним рішенням суду.

26.01.2023 листом ГУНП в Луганській області № 167/111/22/05-2023 до НПУ було направлено заявку для виділення коштів для розрахунку з колишніми працівниками поліції за КЕКВ 2800 «Інші видатки» за рішеннями суду.

21.04.2023 від розпорядника коштів вищого рівня, а саме НП України надійшли кошти на виконання рішень суд, у зв`язку з чим платіжною інструкцією від 20.04.2023 № 817 на картрахунок позивача було перераховано 5895,43 грн компенсації за дні невикористаної відпустки згідно рішення від 05.05.2022 у справі № 360/8108/21, в свою чергу платіжною інструкцією від 21.04.2023 № 818 на картрахунок позивача було перераховано 16066,92 грн одноразова грошова допомога згідно рішення від 14.02.2022 у справі № 360/8126/21.

Крім того, в Ухвалі ВАС України від 23.04.2013 №К/9991/1764/11 прямо зазначено, що міра відповідальності передбачена ст.ст.116, 117 Кодексу законів про працю України не застосовується при затримці виплати разової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ.

За таких умов відповідач вважає, що підстави для застосування до спірних правовідносин норм визначених ст. 117 КЗпП України відсутні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 07.11.2015 по 23.11.2021 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області.

Відповідно до наказу ГУНП в Луганській області №411о/с від 08.11.2021 року позивача звільнено з посади старшого інспектора з особливих доручень інспекторського відділу управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування відповідно до п.4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», з 23.11.2021.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 360/8126/21 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за листопад 2021 року, обчисленої за повний місяць, а не пропорційно відпрацьованого ОСОБА_1 часу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Вказане рішення суду набрало законної сили 17.03.2022.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 по справі 360/8108/21 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік в кількості 14 днів.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.06.2022.

18.01.2023 та 20.01.2023 позивач звернувся до відповідача з заявами про добровільне виконання вказаних рішень суду та зазначив банківські реквізити.

Листами Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 27.01.2023 № 51/111/22/2023 та №52/111/22/2023 повідомлено позивача, що у 2022 році фінансування виплат для виконання судових рішень про стягнення коштів по перерахунку грошового забезпечення здійснювалось за кодами економічної кваліфікації видатків (КЕКВ) 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців». Наказом МФУ від 30.11.2022 № 400 внесено зміни до Інструкції щодо застосування економічної кваліфікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування кваліфікації кредитування бюджету, затверджених наказом МФУ від 12.03.2012 № 333 та визначено, що інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду здійснюються за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки». Під час формування Бюджетного розпису для НПУ на 2023 видатки за КЕКВ 2800 для забезпечення виконання судових рішень, що стосуються оплати праці та інших виплат не можуть плануватися, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» кошти, виплачені за рішенням суду про стягнення коштів є збитками державного бюджету.

26.01.2023 відповідачем листом № 167/111/22/05-2023 направлено до Національної поліції України заявку для виділення коштів для розрахунку з колишніми працівниками поліції за КЕКВ 2800 «Інші видатки» за рішеннями суду.

Платіжною інструкцією від 20.04.2023 № 817 на картковий рахунок позивача було перераховано 5895,43 грн компенсації за дні невикористаної відпустки на виконання рішення суду від 05.05.2022 у справі № 360/8108/21.

Платіжною інструкцією від 21.04.2023 № 818 на картковий рахунок позивача була перерахована одноразова грошова допомога у сумі 16066,92 грн на виконання рішення суду від 14.02.2022 у справі № 360/8126/21.

Зазначені виплати здійснено 22.04.2023.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов`язані з проходженням публічної служби в органах внутрішніх справ та звільненням із неї визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п. 2 та п. 3 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Спеціальним законодавством врегульовано правове становище осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, зокрема: Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Разом з тим, вказаними нормативними актами не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення особам за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Слід зауважити, що непоширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право особи на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 цієї Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Умовами застосування частини 1 статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Вказаний у частині першій статті 117 КЗпП України законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Судом встановлено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 по справі № 360/8126/21, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за листопад 2021 року, обчисленої за повний місяць, а не пропорційно відпрацьованого ОСОБА_1 часу, з урахуванням раніше виплачених сум, набрало законної сили 17.03.2022.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 по справі 360/8108/21, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік в кількості 14 днів, набрало законної сили 07.06.2022.

З вимогами про виконання зазначених рішень суду та виплату належним грошових сум позивач звернувся до відповідача 18.01.2023 та 20.01.2023.

Згідно листа № 167/111/22/05-2023 відповідачем лише 26.01.2023 направлено до Національної поліції України заявку для виділення коштів для виконання рішень суду.

Таким чином, в період з дати набрання судовими рішеннями законної сили 17.03.2022 та 07.06.2022 та до моменту звернення позивача з заявами щодо їх виконання, відповідачем не надано жодних доказів добровільного виконання зазначених рішень суду чи неможливості їх виконання.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що запит для виділення коштів для виконання рішень суду мав місце після звернення позивача, що в свою чергу вказує на бездіяльність відповідача щодо виплати належних позивачу сум, тобто, доводить вину відповідача.

Оскільки стаття 117 КЗпП України передбачає невиплату належних працівникові сум саме з вини роботодавця, від так у відповідача виникла відповідальність, передбачена зазначеною статтею, тобто виплати позиввачу його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак не більше чим за 6 повних місяці.

Щодо вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток у конкретній сумі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 117 КЗпП України сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплачується, а не стягується, а тому обов`язок розрахунку такої суми покладається на відповідача, у зв`язку з цим суд не проводить розрахунок суми середнього заробітку за весь час затримки та не стягує її.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки позивач від сплати судового збору в силу пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений, враховуючи приписи статті 139 КАС України, судові витрати з цього приводу розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Вілєсова, будинок 1, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо затримки ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з 23.11.2021 по 22.04.2023 включно.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 23.10.2022 по день фактичного розрахунку -22.04.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Борзаниця