Справа № 500/2111/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2111/23

24 липня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №027005 від 25 квітня 2023 року .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.03.2023 на відрізку автодороги Н.09 "Мукачево Львів" (338 км+250 м) біля м. Галич державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області було проведено перевірку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 319 СDI" н.з. НОМЕР_1 , за результатами якої складено акт №348831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті зазначено, що під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягає в тому, що під час перевезення вантажів автомобільний перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та оформленої індивідуальної книжки водія, що є порушенням приписів статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

25.04.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено розгляд справи за актом перевірки та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №027005 від 25.04.2023 на ФОП ОСОБА_1 на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17000 грн.

Звертає увагу, що 16.03.2023 під час рейдової перевірки працівниками Укртрансбезпеки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 319 СDI н.з. НОМЕР_1 , яким кермував водій ОСОБА_2 та власником якого є позивач ОСОБА_1 як фізична особа. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, штрафні санкції застосовано до особи, яка не є суб`єктом даного виду відповідальності. Позивач не є автомобільним перевізником, а передав автомобіль ОСОБА_2 на його особисте прохання для одноразового використання, а тому не може нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, яке було виявлене під час рейдової перевірки.

Вказану постанову позивач отримав 05.05.2023, вважає її незаконною та необґрунтованою, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 22.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 07.06.2023 подав до суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на норми чинного законодавства України, зокрема під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) відносно транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевірялась наявність документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме дотримання режимів праці та відпочинку водія, відповідно до вимог Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340.

Під час перевірки 16.03.2023 виявлено, що автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 не забезпечив водія ОСОБА_2 протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія чи графіком змінності водія та встановлено факт перевезення вантажу двом особам, згідно видаткових накладних, а саме постачальником являється ТОВ "Миро-Марк", у видатковій накладній №РН-0000444 від 08.03.2023 одержувачем є ФОП ОСОБА_3 , а у видатковій накладні №РН-0000469 від 16.03.2023 одержувач ФОП ОСОБА_1 . Тобто під час перевірки встановлено факт перевезення транспортним засобом ФОП ОСОБА_1 збірного вантажу, частину якого перевозили на комерційній основі для ФОП ОСОБА_3 , а частину за власний кошт для потреб ФОП ОСОБА_1 .

За результатами розгляду акту №348831 від 16.03.2023 та наявних матеріалів справи начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області було винесено постанову №027005 від 25.04.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у сумі 17000 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абзацом 3 частини першої статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, з урахуванням документів наданих водієм під час перевірки, а тому до скасування не підлягає.

22.06.2022 представником позивача до суду подано відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області, відповідно до Порядку 1567 здійснювались заходи державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті, шляхом проведення рейдової перевірки, 16.03.2023 на а.д. Н-09 "Мукачево - Львів", км 338+250, Івано-Франківська область. Під час проведення рейдової перевірки перевірено транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 . Даним транспортним засобом керував водій ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_4 від 05.06.1996 видане ДАІ МВС-УВС Тернопільської області.

Посадовим особам для перевірки водій надав: посвідчення водія, свідоцтво реєстрації транспортного засобу, видаткову накладну №РН-0000444 від 08.03.2023 та видаткову накладну №РН-0000469 від 16.03.2023.

Під час перевірки встановлено:

- згідно видаткової накладної №РН-0000444 від 08.03.2023 надавали послуги з перевезення вантажу від постачальника ТОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_3 ;

- згідно видаткової накладної №РН-0000469 від 16.03.2023 перевозився вантаж від постачальника ТОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_1 ;

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до пункту F.1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повна маса транспортного засобу становить 3500 кг, обладнаний тахографом;

автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 не забезпечив водія ОСОБА_2 протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія та графіком змінності водія.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснювалася на згідно направлення на рейдову перевірку №016020 від 13.03.2023, виданого на підставі графіка проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області від 10.03.2023 на період з 13.03.2023 по 19.03.2023.

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №348831 від 16.03.2023. В акті зазначено, що автомобілем ФОП ОСОБА_1 MERCEDES- BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 , обладнаним тахографом (повна маса транспортного засобу становить 3500 кг), згідно видаткової накладної №РН-0000444 від 08.03.2023 перевозили вантаж від постачальника ТОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_3 . На момент перевірки перевізник не забезпечив водія протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія чи графіком змінності водія, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Про розгляд акту №348831 від 16.03.2023 позивача було інформовано листом - повідомленням №21485/37/24-23 від 05.04.2023.

За результатами розгляду акту №348831 від 16.03.2023 та наявних матеріалів справи 25.04.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області було винесено постанову №027005 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 , у сумі 17000 грн за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абзацом 3 частини першої статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

27.04.2023 ФОП ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про винесення стосовно нього постанови №027005 та копію даної постанови.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

У відповідності до абзацу першого пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2021 року №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком, зокрема, Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок №1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. (пункт 12 Порядку №1567)

Згідно пункту 15 Порядку №1567 одними із питань, що перевіряється при проведенні рейдової перевірки є: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис. (пункт 22 Порядку №1567)

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Зі змісту даної норми слідує, що вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпним, тобто законодавцем передбачено можливість його доповнення іншими визначеними законодавством документами. Одним із таких документів є особиста картка водія, обов`язкова наявність якого передбачена у разі, якщо транспортний засіб обладнано цифровим тахографом.

Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-111 (далі - Закон №2344-ІІІ) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статі 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно - правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Відповідно до статі 2 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акту передбачено чинним законодавством.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення), яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Вимоги цього Положення пункт 1.3 поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно пункту 1.4 Положення, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються:

сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств.

У відповідності до пункту 1.1 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затверджену Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкції 385), передбачено, що її положення розроблені відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, ратифіковані державою Україна, а також відповідно до Законів України "Про автомобільний транспорт" та "Про дорожній рух".

Відповідно до пункту 1.4. Інструкції №385 тахограф - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно із пунктом 3.1. Інструкції №385, виробники транспортних засобів, перевізники, водії та пости сервісного обслуговування тахографів використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі; протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності чинної особистої картки водія для цифрового тахографа.

Тож водій транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, має надати для перевірки роздруківку листа реєстрації режиму роботи та відпочинку водія, а перевізник повинен дотримуватись усіх вимог законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі щодо використання діючого та повіреного тахографу.

Згідно пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно пункту 27 Порядку 1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно - господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Суд зазначає, що розгляд акту №348831 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 16.03.2023 було призначено на 25.04.2023 та проінформовано позивача листом-повідомленням №21485/37/24-23 від 05.04.2023.

Під час розгляду, що відбувся 25.04.2023, було досліджено акт №348831 від 16.03.2023, наявні до нього матеріали та встановлено:

- згідно видаткової накладної №РН-0000444 від 08.03.2023 надавали послуги з перевезення вантажу від постачальника ТОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_3 , надавались послуги з перевезення вантажу;

- згідно видаткової накладної №РН-0000469 від 16.03.2023 перевозився вантаж від постачальника ТОВ "Миро-Марк" до одержувача ФОП ОСОБА_1 , перевезення вантажу за власний кошт для власних потреб;

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до пункту F.1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повна маса транспортного засобу становить 3500 кг, обладнаний тахографом;

- транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ФОП ОСОБА_1 як фізичній особі (згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) та використовувався ним для перевезення вантажу 25.04.2023 відповідно до видаткових накладних;

- автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 не забезпечив водія ОСОБА_2 протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, індивідуальною контрольною книжкою водія та графіком змінності водія, що є порушенням вимоги Наказу №340 та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини першої статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За результатами розгляду акту №348831 від 16.03.2023 та наявних матеріалів справи начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області було винесено постанову №027005 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 , у сумі 17000 грн.

Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з встановлених обставин у цій справі, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №027005 від 25.04.2023.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №027005 від 25 квітня 2023 року відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

відповідач:

- Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ).

- Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: вул. Тролейбусна, 12, м. Тернопіль, 46027, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.