Справа № 420/11660/23
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А; ), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування заступнику начальника відділу запобігання корупції Головного управління Національної поліції в Одеській області Копачу Сергію Васильовичу до стажу служби в поліції період проходження ним служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції в період проходження служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року та провести перерахунок його грошового забезпечення з урахування раніше проведених виплат починаючи з 07.11.2015 року та компенсації за невикористану додаткову відпустку згідно вислуги років.

Ухвалою від 24.05.2023 року Одеським окружним адміністративним судом провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

08.06.2023 року (вх. №ЕП/21463/23) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

13.06.2023 року (вх. №19209/23) позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, проходив службу на різнизних посадах в органах внутрішніх справ з 31.12.1997 року по 01.02.2001 року. 29.05.2003 року був переведений до ГУ МВС України в Одеській області та в подальшому проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах. Наказом ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року №1607 о/с з 06.11.2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114. 07.11.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», призначено в порядку переатестування та установлення посадового згідно зі штатним розписом на посаду заступника начальника відділу Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «підполковник поліції», про що було видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015 року № 225о/с. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2020 року №1632 о/с позивача призначено на посаду заступника начальника відділу запобігання корупції ГУНП в Одеській області, де проходжу службу в поліції по теперішній час. 27.04.2023 року позивач звернувся до УКЗ ГУНП в Одеській області із заявою, якою просив вирішити питання щодо включення стажу роботи в податковій міліції до стажу вислуги в поліції. Однак, 01.05.2023 року отримав відповідь, якою відмовлено у зарахуванні в стаж служби поліції період проходження служби в податковій міліції, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що останні діяли у межах наданих їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1. ч.1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, проходив службу на різнизних посадах в органах внутрішніх справ з 31.12.1997 року по 01.02.2001 року. 29.05.2003 року був переведений до ГУ МВС України в Одеській області та в подальшому проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах. Наказом ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2015 року №1607 о/с з 06.11.2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114. 07.11.2015 року, на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», призначено в порядку переатестування та установлення посадового згідно зі штатним розписом на посаду заступника начальника відділу Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області з присвоєнням спеціального звання «підполковник поліції», про що було видано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.11.2015 року № 225о/с. Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11.12.2020 року №1632 о/с позивача призначено на посаду заступника начальника відділу запобігання корупції ГУНП в Одеській області, де проходжу службу в поліції по теперішній час. 27.04.2023 року позивач звернувся до УКЗ ГУНП в Одеській області із заявою, якою просив вирішити питання щодо включення стажу роботи в податковій міліції до стажу вислуги в поліції. Однак, 01.05.2023 року отримав відповідь, якою відмовлено у зарахуванні в стаж служби поліції період проходження служби в податковій міліції.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 78 Закону України "Про національну поліцію" стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в України" № 508-VI від 05.07.2012 внесено зміни до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно пункту 356.1 статті 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Зазначені норми кореспондуються із нормами Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII, який регулював правовий статус податкової міліції.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до статей 24, 26 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 №509-XII особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

Отже, взаємозастосування зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що служба у податковій міліції за своє суттю є службою в органах внутрішніх справ України. До того ж, позивачу під час проходження служби у податковій міліції було присвоєно спеціальне звання - лейтенант податкової міліції, а в подальшому старший лейтенант податкової міліції, яке у свою чергу призначалось на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114.

Тому, суд вважає, що відповідачем безпідставно поставлено під сумнів приналежність вислуги років позивача у податковій міліції до служби в органах внутрішніх справ України, та не враховано такої вислуги при прийнятті на роботу.

За таких обставин, суд зазначає, що служба позивача в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є відповідними його вимогам та приписам, а тому підлягають задоволенню.

Одночасно, суд зазначає, що згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування заступнику начальника відділу запобігання корупції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період проходження ним служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції в період проходження служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що 27.04.2023 року позивач звернувся до УКЗ ГУНП в Одеській області із заявою, якою просив вирішити питання щодо включення стажу роботи в податковій міліції до стажу вислуги в поліції. Однак, 01.05.2023 року отримав відповідь, якою відмовлено у зарахуванні в стаж служби поліції період проходження служби в податковій міліції. Відтак спору щодо проведення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахування раніше проведених виплат починаючи з 07.11.2015 року та компенсації за невикористану додаткову відпустку згідно вислуги років не існувало.

Також, відповідач ще не приймав рішення щодо нарахування заступнику начальника відділу запобігання корупції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 до стажу служби в поліції період проходження ним служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про проведення перерахунку ОСОБА_1 грошового забезпечення з урахування раніше проведених виплат починаючи з 07.11.2015 року та компенсації за невикористану додаткову відпустку згідно вислуги років, слід відмовити, як передчасних та заявлених на майбутнє.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо неврахування заступнику начальника відділу запобігання корупції Головного управління Національної поліції в Одеській області Копачу Сергію Васильовичу до стажу служби в поліції період проходження ним служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції в період проходження служби в податковій міліції з 01.02.2001 року по 29.05.2003 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2023 року.

Суддя О.М. Тарасишина