Справа № 128/387/23
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/387/23

РІШЕННЯ

Іменем Украни

24 липня 2023 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що постановою серії ЕАР № 6436153 від 21.01.2023 на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн. Підставою його накладення стало те, що на переконання працівників патрульної поліції він порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР України, а саме: керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м. Вказана постанова є протиправною з огляду на таке. 21.01.2023 приблизно о 01 год 00 хв він дійсно керував автомобілем марки «FORD FOCUS» д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючись додому в с. Дорожне, Вінницького району Вінницької області. Перед тим як сісти за кермо автомобіля та почати рух, він перевірив стан транспортного засобу, зокрема, стан державних номерних знаків. Номерні знаки були чистими, їхнє освітлення працювало у штатному режимі, ніяких перешкод для зчитування номерного знаку до початку руху виявлено не було. 20-21 січня 2023 року погода у Вінницькому районі була дощовою. Безпосередньо під час руху у нього, враховуючи погодні умови та стан дорожнього покриття, була відсутня можливість перевірити наявність на державному номерному знаку забруднень, оскільки задній номерний знак під час руху транспортного засобу знаходиться не у полі зору водія. До оскаржуваної постанови працівником патрульної поліції не долучено доказів на підтвердження умисної або необережної вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, а також не підтверджено той факт, що він під час руху у темну пору доби в дощову погоду достеменно знав про наявність забруднення на номерному знаку (діяв умисно), чи міг передбачити, що під час руху автомобіля на номерних знаках може з`явитися забруднення. Крім того, постанова від 21.01.2023 не містить зазначення місця скоєння правопорушення.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08.02.2023 було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

28.02.2023 представником відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Липовською Н.Ю. на адресу суду було надіслано письмовий відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що під час патрулювання 21.01.2023 в м. Вінниця інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП Гнідунцем Д.В. було зупинено автомобіль Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував даним автомобілем із номерним знаком, що забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України та здійснив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. З відеозапису портативного реєстратора поліцейського убачається, що номерний знак був занадто забруднений і взагалі розпізнати його було неможливо. Посилання представника на те, що в ніч з 20 на 21 січня ішов дощ, не спростовує факт вчинення правопорушення, оскільки позивач, керуючи автомобілем, має нести відповідальність за свої дії та слідкувати за своїм автомобілем. Навіть якщо на номерних знаках не читається хоча б один символ, є ймовірність накладення штрафу, в даному випадку номерний знак взагалі не читався. Контрольний огляд автомобіля водій починає з перевірки його зовнішнього вигляду, чистоти та стану зовнішніх поверхонь, після чого у строго певній послідовності проводить перевірку технічного стану вузлів, агрегатів та механізмів автомобіля. Встановивши всі обставини правопорушення, поліцейським було роз`яснено права та прийнято рішення про притягнення водія до адміністративної відповідальності, в результаті чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАР № 6436153 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Посилання позивача на те, що в постанові не зазначено місце скоєння правопорушення, являється необдуманим, оскільки в постанові прописано місце розгляду справи, що автоматично і являється місцем скоєння правопорушення, оскільки було забруднено номерний знак. Враховуючи викладене, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, тому просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судове засідання 24.07.2023 учасники справи не з`явились, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чернілевська Р.В. попередньо через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи у письмовому провадженні у зв`язку з неявкою представника відповідача та наявністю достатніх доказів для розгляду справи. З наданих відповідачем доказів просить дослідити відеозапис, на якому зафіксовано стан дорожнього номерного знаку, цифри і літери на якому проглядаються та зафіксовані на відео. Також на відео зафіксовано розмову працівника патрульної поліції, який повідомляє позивачу, що той має бути вдячний друзям. Таке посилання вказує на те, що постанову було винесено не як покарання за адміністративне правопорушення, а як покарання за поведінку друзів, яка не сподобалась працівникам поліції. Також просить звернути увагу, що відносно позивача було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки і після виявлення негативного результату було винесено оскаржувану постанову. Авто позивача було зупинене поза межами населеного пункту, що свідчить про те, що позивач проїхав певний шлях. Наявність опадів відповідачем не заперечується. Отже, за наявності мокрого дорожнього покриття, проїхавши певну відстань, задній номерний знак забруднився, але твердження відповідача, що його розпізнати було неможливо, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Тому просить завершити розгляд справи у письмовому провадженні, врахувавши доводи, викладені у заяві. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити; судові витрати просить залишити за позивачем.

Частиною третьою статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання 24.07.2023 не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 24.07.2023 у відсутність учасників справи та без технічного фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 21.01.2023 старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Гнідунець Дмитро Вікторович виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6436153, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за те, що 21.01.2023 о 01 год 06 хв водій керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає чітко визначити символи на відстані 20 м, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України (а.с. 6).

На спростування оскаржуваної постанови позивачем ОСОБА_1 у позові зазначено, що перед тим як сісти за кермо автомобіля та почати рух, він перевірив стан транспортного засобу, зокрема, стан державних номерних знаків, номерні знаки були чистими, їхнє освітлення працювало у штатному режимі, ніяких перешкод для зчитування номерного знаку до початку руху виявлено не було. ОСОБА_1 вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6436153 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 251 та ст. 283 КУпАП, оскільки до оскаржуваної постанови працівником патрульної поліції не долучено доказів на підтвердження умисної або необережної вини водія у вчиненні адміністративного правопорушення, крім того, постанова серії ЕАР № 6436153 не містить зазначення місця скоєння правопорушення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України, відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух», регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події і складу адміністративного правопорушення, та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення, таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до п. 2.9 «в» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно з п. 30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАР № 6436153 від 21.01.2023 убачається, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає можливості чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м.

На підтвердження обставин справи представником відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України разом з відзивом на адміністративний позов додано фото із зображенням забрудненого номерного знаку та оптичний диск з місця події, на якому міститься відеофайл, а саме: відеозапис з бодікамери.

Оглянувши надані докази, судом установлено, що задня частина транспортного засобу, в тому числі номерний знак, повністю забруднені і, за переконанням суду, чітко визначити символи останнього з відстані 20 м було б неможливо.

Вказані докази підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м. Факт забруднення номерного знака ОСОБА_1 не заперечує.

З огляду на наведене суд вважає, що факт порушення позивачем вимог п. 2.9 «в» ПДР України є доведеним.

Позивач, як на підставу скасування постанови серії ЕАР № 6436153 від 21.01.2023, вказує, що працівниками поліції не підтверджено той факт, що позивач під час початку руху достеменно знав про наявність забруднення на номерному знаку (діяв умисно), чи міг передбачити, що під час руху автомобіля на номерних знаках може з`явитись забруднення.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності. Те, що позивач після його зупинки працівниками поліції не знав про забруднення номерного знаку, не свідчить про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. Неодноразове посилання позивача на те, що погода в день вчинення правопорушення була дощовою, навпаки вказує на те, що ОСОБА_1 міг та повинен був передбачити, що під час руху автомобіля номерні знаки можуть забруднитися.

З приводу посилання позивача на недотримання працівниками поліції вимог законодавства щодо оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення, а саме: позивач вказує, що оскаржувана постанова не містить зазначення місця вчинення правопорушення, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог статті 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП безпосередньо на місці його вчинення.

У постанові серії ЕАР № 6436153 від 21.01.2023 зазначено місце розгляду справи, а отже, вказане місце є місцем вчинення правопорушення.

Також слід зазначити, що позивач був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Інспектором поліції було роз`яснено права позивача, в тому числі право надати пояснення та заявити клопотання, що підтверджується відеозаписом з бодікамери. Будь-яких зауважень при розгляді справи про адміністративне правопорушення від позивача не надходило.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Тобто дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Таким чином, з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26.04.2018 (справа № 338/1/17), саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Статтею 40 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

При подачі відзиву на позовну заяву відповідачем було долучено диск із відеозаписом події.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд дійшов висновку про доведеність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху, оскільки надані докази визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України,за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не установлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову серії ЕАР № 6436153 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 21.01.2023, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 72-78, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанову серії ЕАР № 6436153 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 21.01.2023, якою притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн, залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА