Справа № 160/1251/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року Справа № 160/1251/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЗонової Л.В.
представника позивача представник відповідача представник третьої особи Михайленко Д.П. не з`явився не з`явився (заява про розгляд без участі)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окрема механізована бригада « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту Литвинова Р.М. про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України, та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути зазначений рапорт ОСОБА_1 у встановлений законом строк.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022р. його мобілізовано на військову службу з початку російської агресії 28.02.2022р. та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 . За період знаходження на лікуванні та проведення огляду ЛВК у ОСОБА_1 встановлені травми і захворювання, як пов`язані так і не пов`язані з проходженням військової служби та визнано обмежено придатним до військової служби. Після чого, він знайшов вакантну посаду в іншій частині і 24.10.2022 подав рапорт про переведення його на посаду електрика ремонтної майстерні електрообладнання ремонтного взводу електроспецобладнання ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 та додав згоду командира даної військової частини. Проте, вказаний рапорт не був розглянутий, у зв`язку з чим, він повторно звертався із даним рапортом 28.11.2022р. через «Нову пошту» та 01.12.2022р. через « ІНФОРМАЦІЯ_2 » отримані відповідачем 28.11.2022р. та 03.12.2022р. Проте, зазначений рапорт відповідачем не розглянутий, жодного рішення не прийнято, у зв`язку з чим, позивач вважає таку бездіяльність протиправною та звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 січня 2023 року прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2023 року призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.
Також, вказаною ухвалою суду витребувано від Військової частини НОМЕР_1 : - докази отримання трьох рапортів про перевід ОСОБА_1 з доданими документами від 24.10.2022р., від 28.11.2022р. та від 30.11.2022р. (направлений 01.12.2022р.) та документи, які прийняті за результатами їх розгляду; - доповідь про самовільне залишення частини від 29 листопада 2022 року № 8847.
Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 , з 29.11.2022 року, знаходиться в списках особового складу, які самовільно залишили військову частину та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2022 року №351 виведений в розпорядження командира військової частини. Тому, розглянути рапорт ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України неможливо.
Третя особа подала до суду письмові пояснення в яких у задоволенні позовних вимог просить відмовити та зазначає, що Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба. ОСОБА_2 не проходить військову службу в апараті Міністерства оборони України, не був зарахований до списків військовослужбовців апарату Міністерства оборони України, а проходження служби, кадрові рішення, видання документів відносно військовослужбовця покладено та приймаються саме військовою частиною.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши представника позивача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.02.2022 року, ОСОБА_1 , був призваний згідно наказу ВГК ЗСУ №2 від 22.02.2022р. на військову службу та 28.02.2022р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №44 від 28.02.2022р. та військовим квитком НОМЕР_5 від 02.07.1991р.
Також, у військовому квитку НОМЕР_5 від 02.07.1991р. зазначено, що ОСОБА_1 11.04.1991р. медкомісією Новомосковського СГВК визнаний непридатним до служби в армії у мирний час, та придатний до нестройової служби у військовий час за станом здоров`я (бронхіальна астма, наказ 260 від 1987 року), перебував на диспансерному обліку у лікаря-фтизіатру.
20.10.2022 року військово-лікарською комісією при військовій частині НОМЕР_6 було проведено медичний огляд позивача та складено довідку Військово-лікарської комісії №1444, в результаті чого встановлено наступні травми і захворювання, як пов`язані так і не пов`язані з проходженням військової служби:
Не пов`язані: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, ступень АГ 2. Гіпертензивне серце, тахікардичний синдром. СН0. Ступень ризику 3. Хронічна вертеброгенна люмбоішалгія праворуч, фаза нестійкої імісії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість зі сприйняттям шепітної мови по 4,0 метрів кожним вухом. Наслідки відкритих переломів (1999) дистальної і середньої фаланги IV пальця, проскимальної і середньої фаланги V пальця, травматичного відриву ІІ пальця на рівні середньої фаланги, ІV пальця на рівні проксимального міжфалангового суглоба.
Пов`язані: стан після мінно-вибухової травми (05.09.2022) у вигляді зниження гостроти зору обох очей до 0,9/0,9.
На підставі ст. 39-б, 23-г, 62-в графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби, противопоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, в спецспорудах.
Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 24.10.2022р. про переведення його на посаду електрика ремонтної майстерні електрообладнання ремонтного взводу електроспецобладнання ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 , штат 16/040-02, ВОС 659244А, шпк «Солдат», тарифний розряд- 2. До рапорту додано письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 від 27.10.2022р. №1898, копія якої наявна в матеріалах справи.
Крім того, 01.12.2022р. позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 30.11.2022р. в якому зазначив, що під час проходження військової служби в зоні бойових дій 05.10.2022 він попав під обстріл та отримав вибухову травму. Перша допомога надана під час евакуації.
Постановою ВЛК від 20.10.2022 при військовій частині НОМЕР_6 на підставі ст. 39-6, 23-г, 62-в графи II Розкладу хвороб він визнаний обмежено придатним до військової служби.
В зв`язку з цим, 24.10.2022 ним подано рапорт про перевід мене на посаду електрика ремонтної майстерні електрообладнання ремонтного взводу електроспецобладнання ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 , штат 16/040-02, ВОС - 659244А, шпк - «Солдат», тарифний розряд- 2. До рапорту додано письмову згоду командиру військової частини НОМЕР_3 .
3 урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив повідомити про наслідки розгляду його рапорту та прийняте рішення. В разі втрати цього рапорту, просив розглянути його повторно та прийняти рішення у становлений законом строк. До рапорта додав рапорт від 24.10.2022р. та письмову згоду.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2022 року №320, солдат за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , вибув з пункту постійної дислокації до району виконання завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та не прибув, вважати таким, що 29 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.11.2022 року №320, увільнено від займаних посад та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , утримуючи у списках особового складу військової частини, з 28 грудня 2022 року солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 , оператора 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону, у зв`язку із самовільним залишенням частини.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (див. рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України №2232-ХІІ з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктами 2.7.3, 2.7.4 Положення № 402 передбачено, на госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення; ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів; проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження; проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК. Рекомендації штатних ВЛК щодо організації лікувально-діагностичної роботи в цілях військово-лікарської експертизи є обов`язковими для виконання. Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення; перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні; залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.
Пунктом 1.1 розділу ІІ вказаного Положення передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Стаття 30 б) короткозорість або далекозорість будь якого ока в одному із меридіанів більше 8,0 дптр і до 12,0 дптр. Непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час. Непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
Стаття 31 б) гострота зору одного ока нижче 0,1 або його сліпота; відсутність очного яблука при гостроті зору другого ока 0,4 і вище або гострота зору одного ока 0,3 при гостроті зору другого ока від 0,3 до 0,1. Непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час. Непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
Стаття 39 в) гіпертонічна хвороба І стадії, непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час. Придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально
Стаття 64 г) за наявності об`єктивних даних без порушень функцій. Придатні
За приписами п. 20.3 Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: г) "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час".
Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові в довільній формі вказується, які види служби та роботи даній особі протипоказані (Пункт 6.9 Положення № 402)
Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).
Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.
Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Так, статтею 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» встановлено обов`язок військовослужбовця беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Статтею 59 цього закону передбачено обов`язок командира знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями.
Відповідно до Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 року № 735, у роботі з письмовими (електронними) та усними зверненнями громадян має забезпечуватись кваліфікований, неупереджений, об`єктивний і своєчасний розгляд звернень. До рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать дії, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина будь-які обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Відповідно до Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ) вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Так, ст. 19 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, зокрема обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Суд, зазначає, що рапорт це вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.
Судом вище встановлено, 26.02.2022 року, ОСОБА_1 , був призваний згідно наказу ВГК ЗСУ №2 від 22.02.2022р. на військову службу та 28.02.2022р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №44 від 28.02.2022р. та військовим квитком НОМЕР_5 від 02.07.1991р.
З матеріалів справи вбачається, що під час проходження військової служби ОСОБА_1 05.10.2022р. отримав мінно-вибухову травму у вигляді зниження гостроти зору обох очей до 0,9/0,9, що підтверджується довідкою Військово-лікарської комісії при в/ч НОМЕР_6 №1444 від 20.10.2023р.
Під час медичного огляду встановлено наступні травми і захворювання, як пов`язані так і не пов`язані з проходженням військової служби:
Не пов`язані: гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, ступень АГ 2. Гіпертензивне серце, тахікардичний синдром. СН0. Ступень ризику 3. Хронічна вертеброгенна люмбоішалгія праворуч, фаза нестійкої імісії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість зі сприйняттям шепітної мови по 4,0 метрів кожним вухом. Наслідки відкритих переломів (1999) дистальної і середньої фаланги IV пальця, проскимальної і середньої фаланги V пальця, травматичного відриву ІІ пальця на рівні середньої фаланги, ІV пальця на рівні проксимального міжфалангового суглоба.
Пов`язані: стан після мінно-вибухової травми (05.09.2022) у вигляді зниження гостроти зору обох очей до 0,9/0,9.
На підставі ст. 39-б, 23-г, 62-в графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби, противопоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, в спецспорудах.
Суд зазначає, що питання про переведення військовослужбовців в іншу частину здійснюється на підставі Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Наказ Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 р., відповідно до якого право на переведення з частини можливе: 1) за станом здоров`я згідно з висновком В ЛК, 2) за сімейними обставинами, 3) в разі службової необхідності, 4) в разі проведення організаційних заходів, 5) за висновком службової характеристики.
Для переведення військовослужбовець має подати рапорт, документи, які підтверджують підстави переведення, відношення - згода командира частини, який приймає на військову службу.
Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Отже, переміщення по службі оформлюється письмовим наказом по особовому складу на підставі відповідних документів, право на видання якого має командир військової частини.
Згідно п. 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.
Переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку. Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання (п. 113 Положення).
Позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 24.10.2022р. про переведення його на посаду електрика ремонтної майстерні електрообладнання ремонтного взводу електроспецобладнання ремонтної роти зенітного та радіолокаційного озброєння ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_3 , а також додав письмову згоду командира військової частини НОМЕР_3 від 27.10.2022р. №1898.
Суд зазначає, що отримання вказаних рапортів представник відповідача підтверджує в уточненому відзиві на позовну заяву.
Разом з тим, також відповідач відзначає, що фактично рішень за результатами розгляду вказаних рапортів не прийнято, будь-яких відповідей на адресу позивача не надано, доказів протилежного до суду не надано, матеріали справи не містять.
Таким чином, на вищевказані рапорти позивач відповіді не отримав, жодних доказів на спростування значеного відповідач до суду не надав.
Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).
Статтею 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:
прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;
незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.
Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (ст. 111 Дисциплінарного статуту).
Згідно статті 117 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Суд зазначає, що право військовослужбовця на реалізацію свого права зазначеному у рапорті, так і права на інформацію - кореспондує з обов`язком відреагувати на рапорт.
Суд акцентує увагу на тому, що в умовах дії воєнного стану немає заборон на розгляд рапорту про переведення на іншу посаду.
Суд критично оцінює посилання відповідача про те, що з 29.11.2022 року позивач знаходиться в списках особового складу, які самовільно залишили військову частину тому рапорт про переведення не розглянуто, оскільки зазначене не може бути поважною підставою для не розгляду рапорта та не звільняє відповідача від обов`язку щодо надання відповіді на поданий рапорт у визначений законодавством України строк та спосіб.
При цьому, в уточненому відзиві на позов, відповідач підтверджує, що вказаний рапорт передано на розгляд до Оперативного Командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - в/ч НОМЕР_4 , проте про вказане позивача у встановлені законодавством України строки не повідомлено, станом на момент розгляду справи рішення за результатами розгляду рапорта не прийнято.
Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також відомостей з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» (КП «ДСС»), встановлено, що у провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач, просить визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 за № 320 від 29.11.2022 про самовільно залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, на час розгляду справи до суду не надано доказів розгляду командиром Військової частини НОМЕР_1 рапортів позивача щодо переведення на іншу посаду до іншої частини поданих у період з 24.10.2022р. по 01.12.2022р., що свідчить про бездіяльність відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Суд приходить до висновку, що, з метою відновлення порушеного права позивача, ефективним та належним способом захисту прав останнього є:
- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України поданих в період з 24.10.2022р. по 01.12.2022р.;
- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України поданих в період з 24.10.2022р. по 01.12.2022р. у встановлений законом строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду не те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 1073,60грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України поданих в період з 24.10.2022р. по 30.11.2022 р..
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорти ОСОБА_1 про переведення його на іншу посаду в зв`язку з визнанням ВЛК обмежено придатним до військової служби в Збройних Силах України поданих в період з 24.10.2022р. по 30.11.2022 у встановлений законом строк.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова