Справа № 640/23111/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року № 640/23111/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особаВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Шевченківський районний відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Шевченківський районний відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. незаконною;

- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашову А.М. вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження та направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження;

- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашову А.М. вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2020 у справі №640/25175/20 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), третя особа Управління патрульної поліції у м. Києві про визнання протиправними та скасування постанов.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправну бездіяльність відповідача щодо не відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 01.06.2021 №640/25175/20 у зв`язку з поверненням його стягувачу без прийняття до виконання, оскільки відповідачем не було вчинено відповідних дій щодо повернення стягнутих грошових коштів з ОСОБА_1 , що свідчить про невжиття жодних заходів, передбачених Законом щодо ефективного та своєчасного виконання рішення суду. На думку позивача, така бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашевої А.М. порушують право ОСОБА_1 на справедливий судовий захист, невід`ємною складовою якого є право на виконання судового рішення, та призводить до безпідставного невиконання судового рішення протягом тривалого часу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2021 (суддя Донець В.А.) відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-ІХ, адміністративну справу №640/23111/21 було передано до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Колесніковій І.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2023 відкрито провадження у справі №640/23111/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про безпідставність та необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , зауваживши, що оскільки боржником за виконавчим документом є районний відділ державної виконавчої служби, виконавчий лист від 01.06.2021 №640/25175/20 не підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

Також відповідачем наголошено на тому, що резолютивна частина рішення не передбачала заходів примусового виконання, а тому в силу положень пункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої, другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №640/25175/20, серед іншого, визнано протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) Метлушенко Г.О. щодо постановлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.06.2020.

На виконання вказаної частини рішення судом 01.06.2021 видано виконавчий лист №640/25175/20.

Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою від 14.07.2021, в якій просив відкрити виконавче провадження за виконавчим листом від 01.06.2021 №640/25175/20.

За наслідками розгляду заяви позивача від 14.07.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. прийнято повідомлення від 22.07.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 від 14.07.2021 та виконавчим листом від 01.06.2021 №640/25175/20, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин першої, третьої Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як убачається з матеріалів справи, 22.07.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №640/25175/20, виданого 01.06.2021 про визнання протиправними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Київ) Метлушенко Г.О. щодо прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.06.2020.

За наслідками розгляду заяви позивача від 14.07.2021 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. прийнято повідомлення від 22.07.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є Апарат Верховної Ради України, Офіс Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада правосуддя, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи, а також розташовані у місті Києві територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи;

сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті або двадцять п`ять та більше мільйонів гривень чи еквівалентну суму в іноземній валюті, якщо місцем виконання рішення є місто Київ.

Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими:

боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, окружні прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

сума зобов`язання становить від двадцяти п`яти до п`ятдесяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Виходчи з наведених положень, розмежування у підвідомчості між Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Відділом примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України полягає у особі боржника та сумі зобов`язання.

Боржником у виконавчому листі від 01.06.2021 №640/25175/20 є Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тобто районний відділ державної виконавчої служби.

Відтак, виходячи з положень Інструкції №512/5 позивачем пред`явлено виконавчий документ не за підвідомчістю, тобто не до того органу державної виконавчої служби, який повинен примусово виконувати виконавчий документ.

Одночасно суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості пред`явити виконавчий документ до належного органу державної виконавчої служби, тобто до Відділу примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як вбачається із виконавчого листа від 01.06.2021 №640/25175/20, такий не передбачає застосування жодного з вищеперелічених заходів примусового виконання.

Разом з тим, суд вказує на те, вказане рішення не належить до категорії зобов`язальних, оскільки не містить жодних вказівок щодо зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Пунктом 7 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Відтак, суд вважає дії виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є правомірними та такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Проте, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача від 14.07.2021 було прийнято повідомлення від 22.07.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, що протирічить вимогам позивача стосовно допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Крім того, зазначене повідомлення позивачем не оскаржується, а тому є дійсним.

В силу положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною першою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку із відмовою у позові судові витрати на користь позивача не стягуються.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код: 0015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Колеснікова І.С.