Справа № 160/8276/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року Справа № 160/8276/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що неправомірні дії пенсійного органу порушують право позивача на призначення пенсії та отримання пенсійних виплат.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Цією ж ухвалою відповідачам надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
17.05.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на момент звернення позивачу виповнилося повних 37 років. Згідно результатів розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стаж позивача зараховано всі періоди. За наданими документами, страховий стаж позивача становить 38 років 05 місяців, тому числі пільговий стаж за списком №1 - 18 років 01 місяць; роботи підземні, провідні професії (20) -13 років 02 місяці 15 днів; навчання за фахом- 2 роки 04 місяці; роботи підземні, професії за постановою №202 (25) з урахуванням взаємозаліку пільгових періодів роботи - 18 років 01 день. Враховуючи вищевикладене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки на момент звернення позивач не набув встановленого законодавством необхідного пільгового стажу та зазначено, що він матиме право на пенсійну виплату 27.09.2035 року.
08.06.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, який вмотивований тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяву позивача про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії. З урахуванням усіх наданих документів, відповідно до розрахунку стажу (Форма РС- право) обрахованого по 31.03.2023 року, страховий стаж позивача з урахуванням додаткових років за Списком №1 становить 38 років 05 місяців, пільговий стаж за Списком №1- 20 років 5 місяць, в тому числі: - роботи підземні, провідні професії (20) - 13 років 02 місяці 15 днів (з урахуванням кратності 16 років 05 місяців 15 днів), - роботи підземні, професії за постановою №202 (25) - 04 роки 10 місяців 13 днів, - навчання за фахом 02 роки 04 місяці. Відповідно до умов ч.3 ст.114 Закону №1058 пільговий стаж позивача за Списком №1 є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до розрахунку стажу, на підставі довідки про підтвердження наявного трудового стажу №52 від 31.03.2023 року, періоди роботи позивача за професією учня машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті з 17.04.2008 по 27.06.2008 зараховано до пільгового стажу за Списком №1 як роботи підземні, професії за постановою №202 (25). Період роботи позивача за професією машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті з 14.01.2010 по 31.03.2023 зараховано до пільгового стажу за Списком №1 як роботи підземні, провідні професії (20), за виключенням періодів відпустки без збереження заробітної плати, робіт на поверхні, виконання державного обов`язку, про що прямо зазначено в довідці про підтвердження наявного трудового стажу №52 від 31.03.2023. До страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004. Зокрема, й періоди навчання за денною формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, на курсах по підготовці кадрів, тощо. Після 01.01.2004 до страхового стажу зараховується час навчання лише за умови сплати страхових внесків (єдиного соціального внеску). Оскільки індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ДРЗДСС (Довідка ОК-5) не містять інформації про суми нарахованого доходу та сплачених внесків за 2004 рік, відсутні підстави для зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду його навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ з 01.01.2004 по 13.01.2005. При цьому період навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ з 01.09.2001 по 31.12.2003 зараховано до страхового та пільгового стажу як навчання за фахом.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31 березня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 50 від 07.04.2023 року, яке направлено листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 12.04.2023 року № 0400-010228-8/47714, відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки заявник не набув необхідного пільгового стажу. Зазначено, що він матиме право на пенсійну виплату з 27.09.2035.

В рішенні також зазначено, що страховий стаж особи становить 38 років 5 місяців, в тому числі: пільговий стаж по Списку №1 - 18 років 1 місяць; роботи підземні, провідні професії (20) - 13 років 2 місяці 15 днів; навчання за фахом - 2 роки 4 місяці; роботи підземні, професії за постановою № 202 (25), з урахуванням взаємозаліку пільгових періодів роботи - 18 років 1 день. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії та не зарахуванням певних періодів роботи до пільгового стажу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Згідно з п.2 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-XII.

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно з частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Стаття 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» містить аналогічні положення.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202.

Відповідно до пункту 1 зазначеного списку, до робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років віднесені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Також згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 встановлено наступну працю ОСОБА_2 в спірні періоди:

запис № 1 від 05.07.2001 року - прийнятий учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового по ремонту устаткування з неповним робочим днем на час літніх канікул на дільницю ВТБ на підставі наказу № 42к від 06.07.2001 року;

запис № 2 від 04.08.2001 року - звільнений у зв`язку з закінченням тимчасового трудового строку договору п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 51к від 06.08.2001року;

запис № 3 від 12.07.2002 року - прийнятий учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового по ремонту устаткування з неповним робочим днем на час літніх канікул на дільницю РСО на підставі наказу № 54к від 15.07.2002 року;

запис № 4 від 08.08.2002 року - звільнений у зв`язку з закінченням тимчасового трудового строку договору п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 61к від 08.08.2002 року;

запис № 5 від 26.06.2003 року - прийнятий учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового по ремонту устаткування з повним робочим днем на час літніх канікул на дільницю РСО на підставі наказу № 50к від 24.06.2003 року;

запис № 6 від 28.08.2003 року - звільнений у зв`язку з закінченням тимчасового трудового строку договору п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 71к від 28.08.2003 року;

запис № 7 від 27.10.2003 року - прийнятий учнем електрослюсаря з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики на УРСО на підставі наказу № 88к від 27.10.2003 року;

запис № 8 від 30.12.2003 року - звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 106к від 29.12.2003 року;

запис № 8 від 26.01.2004 року - прийнятий учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики на дільницю ПЄА на підставі наказу № 7 від 26.01.2004 року;

запис № 9 від 07.03.2004 року звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 18 від 09.03.2004 року;

запис № 10 від 24.06.2004 року - прийнятий учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового по ремонту устаткування з повним робочим днем на час літніх канікул на УШТ на підставі наказу № 47к від 24.06.2004 року;

запис № 11 від 23.07.2004 року - звільнений у зв`язку з закінченням тимчасового строку трудового договору п.2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу № 57к від 26.07.2004 року;

запис № 12 від 02.08.2004 року - прийнятий учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті на період виробничої практики на дільниці №3 на підставі наказу № 59к від 02.08.2004 року;

запис № 13 від 08.01.2005 року - звільнений у зв`язку з закінченням практики п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі розпорядження 4к від 17.01.2005 року;

запис № 14 01.09.2001 року - 13.01.2005 року навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ за професією підземний електрослюсар. Диплом НР№ 25902285 від 13.01.2005 року;

Філія відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» шахта «Степова»:

запис № 15 від 24.01.2005 року - прийнятий підземним електрослюсарем 3р. з повним робочим днем в шахті на дільниці № 4 на підставі розпорядження 7к від 24.01.2005 року.

Позивач вважає, що має право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах на підставі частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» незалежно від віку, оскільки був зайнятий на зазначених роботах не менше 25 років.

На підставі заяви позивача від 31.03.2023 року та наданих документів пенсійним органом не призначено пенсію у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем до пільгового стажу за списком №1 віднесено 18 років 1 місяць, з яких підземні роботи, провідні професії (20) - 13 років 2 місяці 15 днів, підземні роботи, професії за постановою №202 (25), з урахуванням взаємозаліку пільгових періодів роботи - 18 років 1 день, навчання за фахом - 2 роки 4 місяці.

Позивач, не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, висловлює незгоду з не зарахуванням окремих періодів до страхового та пільгового стажу та невірним обрахунком такого пільгового стажу, враховуючи роз`яснення Міністерства соціального забезпечення від 20.01.1992 року №8, з даного питання, щодо необхідності застосування кратності.

Надаючи оцінку діям та рішенню відповідача в частині визначення пільгового стажу та зарахування до нього окремих періодів, суд встановив та зазначає наступне.

Так, в оскаржуваному рішенні, відповідач зарахував навчання за фахом 2 роки 4 місяці.

Позивач, в свою чергу, просить визнати протиправними дії щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи за спеціальністю «електрослюсар підземний» період навчання в ПТУ №40 м. Першотравенськ з 01.01.2004 року по 13.01.2005 року.

Як встановлено судом та зазначалось раніше, трудовою книжкою позивача (запис №14) підтверджено його навчання у період з 01.09.2001 року по 13.01.2005 року в училищі та отримання професії підземний електрослюсар, що також також підтверджується копією диплома НОМЕР_2 , виданого ПТУ № 40, від 13.01.2005 року та наявного в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» визначено, що Законодавство України про професійну (професійно-технічну) освіту базується на Конституції України і складається з Закону України "Про освіту", цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Законодавство України в галузі професійної (професійно-технічної) освіти обов`язкове для застосування на території України незалежно від форм власності та підпорядкування закладів освіти та установ професійної (професійно-технічної) освіти.

Стаття 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», пов`язує можливість зарахування часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі, зокрема, до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, з зарахуванням особи на роботу за набутою професією упродовж не більш як трьох місяців з дня закінчення навчання.

Відповідно до трудової книжки позивача, ОСОБА_1 , закінчивши ПТУ №40 13.01.2005 року, був 24.01.2005 року прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 4, що не є більше трьох місяців з дня закінчення навчання.

Оскільки позивач після закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі на протязі трьох місяців був зарахований на роботу за професією, яка дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах та працював на такій посаді (за такою професією), наявні підстави для зарахування часу навчання до страхового стажу та до стажу роботи, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, стаття 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», пов`язуючи можливість зарахування часу навчання у професійно-технічному навчальному закладі, зокрема, до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, з зарахуванням особи на роботу за набутою професією упродовж не більш як трьох місяців з дня закінчення навчання, не містить застереження щодо сплати страхових внесків за цей період.

Як зазначалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ДРЗДСС (Довідка ОК-5) не містять інформації про суми нарахованого доходу та сплачених внесків за 2004 рік, відсутні підстави для зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періоду його навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ з 01.01.2004 по 13.01.2005 року.

Суд не погоджується з наведеним висновком пенсійного органу з огляду на наступне.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року визначено, що страховий стаж - період (строк) протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону; іноземні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України, - для осіб, зазначених у пункті 5 статті 11 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. Платниками страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-6, 10-13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону. Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту); філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), утворені відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами; дипломатичні представництва і консульські установи іноземних держав, філії, представництва та інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств, установ та організацій (у тому числі міжнародні), розташовані на території України; підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, у тому числі тих, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов`язок і військову службу"; патронатних вихователів, батьків-вихователів дитячих будинків сімейного типу, прийомних батьків, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства; осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності, перебувають у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами і отримують допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту; осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини; одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства; інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції (у тому числі постійне представництво інвестора-нерезидента), що використовує працю фізичних осіб, найнятих на роботу в Україні на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем в Україні, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань);

Пунктом 1 статті 12 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Законодавство України не передбачає обов`язковості сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період навчання, а обумовлює тільки добровільну участь в даному виді соціального страхування.

Так, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 вказаного Закону, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із положеннями частини 10 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058-IV).

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на переконання суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески.

За приписами статті 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Тобто, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено саме на роботодавця, який здійснює нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Суд звертає увагу, що Верховним Судом сформована усталена правова позиція, відповідно якої особа, яка звернулась за призначенням пенсії, не має відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи (зокрема, постанови від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі № 199/1852/15-а, від 12.09.2019 у справі №489/2283/16-а, від 01.03.2021 у справі № 423/757/17, від 27.05.2021 у справі № 343/659/17).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що для зарахування періоду навчання позивача в у професійно-технічному навчальному закладі, до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, не є обов`язковим сплата страхових внесків за цей період, оскільки таке зарахування є гарантією соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти. При цьому, відсутність сплати страхових внесків, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії особі періодів його роботи, оскільки обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено саме на роботодавця, який здійснює нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати такої особи.

Отже, підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу позивача весь період навчання ОСОБА_1 у ПТУ № 40 м. Першотравенська з 01.09.2001 року по 13.01.2005 року.

Проте, як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та розрахунку стажу, позивачу зараховано період з 01.09.2001 року по 31.12.2003 року 2 роки та 4 місяці лише до страхового стажу. До пільгового стажу роботи період навчання не зараховано повністю.

Оскільки позивач просить зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за спеціальністю «електрослюсар підземний» весь період навчання в ПТУ №40 м. Першотравенськ з 01.09.2001 року по 13.01.2005 року, а судом встановлено зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.2001 року по 31.12.2003 року, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем у шахті: до пільгового стажу період з 01.09.2001 року по 13.01.2005 року та до страхового стажу період з 01.01.2004 року по 13.01.2005 року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати період роботи за професією «машиніст гірничо виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 17.04.2008 року по 27.06.2008 року та з 14.01.2010 року по 31.03.2023 року до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності відповідно до роз`яснень Міністерства Соцполітики населення України від 20.01.1992 року № 8, суд зазначає наступне.

Згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску органам Пенсійного фонду України, встановлено наступні коди підстав та відповідні їм назви посад та робіт.

ЗПЗ013А1: Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

ЗПЗ014А2: Працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Судом досліджено наявну в матеріалах справи Форму РС-право на дату звернення з заявою про призначення пенсії 31.03.2023 року, з якої вбачається, що період з 30.09.2007 року по 13.01.2010 року зарахований до пільгового стажу ст. 14, пост. 202, підзем, сп.1, р. 1, п-р 1, п. а-в.; період з 14.01.2010 року по 31.03.2023 року зарахований до пільгового стажу ст. 14, П/П , підзем, сп.1, р. 1п-р1, п. а-в, з вирахуванням днів відпустки без збереження заробітної плати у кількості 5 днів.

Отже зазначеними даними підтверджено зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періодів роботи позивача з 17.04.2008 року по 27.06.2008 року та з 14.01.2010 року по 31.03.2023 року.

Щодо застосування кратності відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, суд зазначає наступне.

Відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбаченим статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до стажу: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Основною умовою для взаємозаліку пільгового стажу, відповідно до роз`яснення від 20.01.1992 року №8, є наявність у особи стажу на підземних роботах та в металургії не менше 10 років.

Водночас, зміст статті 14 та частини 6 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що така умова, як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях, не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Верховний Суд в постанові 18.07.2019 року у справі № 826/2426/16 зазначив, що листи - це службова кореспонденція, не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, який затверджено відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженим із заінтересованими органами та зареєстрованим в органах юстиції у порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 за своєю суттю та юридичною природою не належить до актів законодавства, у тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носять лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, у зв`язку з чим посилання на обов`язковість їх застосування є необґрунтованими з огляду на положення статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 212/1743/17-а, від 26.10.2022 у справі № 200/591/19-а.

Таким чином, відсутні підстави для застосовування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати період роботи за професією «машиніст гірничо виїмкових машин» з повним робочим днем під землею з 17.04.2008 року по 27.06.2008 року та з 14.01.2010 року по 31.03.2023 року до пільгового стажу для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах, з урахуванням кратності відповідно до роз`яснень Міністерства Соцполітики населення України від 20.01.1992 року № 8 не підлягають задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області, враховуючи наявні у нього документи, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії було прийняте частково не у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відтак частина позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи до пільгового та страхового стажу підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 31.03.2023 року, суд зазначає наступне.

Згідно положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Крім того у даному спорі суд не обраховує пільговий стаж роботи позивача, що виключає можливість зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію, оскільки в межах розгляду даної адміністративної справи судом не досліджувалось питання наявності у позивача необхідного стажу, а обов`язковою передумовою призначення пенсії в даному випадку є наявність визначеного законом пільгового стажу роботи.

Підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.03.2023 року, з урахуванням зарахованих періодів.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивачем у рамках даної справи сплачено судовий збір на суму 1073,60 грн. згідно квитанції №.1 від 13.04.23 року.

Отже, судові витрати, у вигляді судового збору, підлягають стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 1073,60 грн. відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки рішенням саме цього суб`єкта владних повноважень порушено права та інтереси позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 50 від 07.04.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем у шахті: до пільгового стажу період з 01.09.2001 року по 13.01.2005 року та до страхового стажу період з 01.01.2004 року по 13.01.2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.03.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, враховуючи зарахований період навчання в ПТУ № 40 м. Першотравенськ за професією «електрослюсар підземний» з повним робочим днем у шахті: до пільгового стажу період з 01.09.2001 року по 13.01.2005 року та до страхового стажу період з 01.01.2004 року по 13.01.2005 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська