Справа № 160/13634/23
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка проживає - АДРЕСА_1 , - з 31 січня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу роботи посади, які віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а саме: з 01.03.1993 року по 08.08.1995 рік - молодша медична сестра - ванниця, молодша медична сестра-буфетниця; з 01.04.2007 року по 14.08.2014 рік - молодша медична сестра-буфетниця.
На обґрунтування позовної заяви зазначено, що 31 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку проте, рішенням від 07.02.2023 року о/р НОМЕР_2 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причин того що не зарахував до страхового стажу періоди роботи з 24.03.2010 по 14.08.2014 року, оскільки в пільговій довідці від 15.02.2023 року № 129/4 зазначено,що особа працює по спеціальності молодша медична сестра(санітарка-роздавальниця),що суперечить даним трудової книжки,де особа значиться по спеціальності «молодша медична сестра-буфетниця,та період роботи з 04.03.2005 року,оскільки відсутня інформація,що комунальний заклад «Васильківський психоневрологічний інтернат» відноситься до закладів охорони здоров`я, а вказане рішення відповідача є незаконним, порушує її права та інтереси, оскільки статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII. Таким чином, не погоджуючись з вищевказаною відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду з цією позовною заявою.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні,
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
На підставі наданих документів, ОСОБА_1 підтверджено зниження пенсійного віку на 4 роки Відповідно до форми РС-право ОСОБА_1 , за результатами розгляди заяви від 05.04.2023, до пільгового стажу за Списком № 2 зараховано наступні періоди роботи: з 01.03.1993 по 07.08.1995; з 01.04.2007 по 03.03.2010.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що 31 січня 2023 року ОСОБА_1 завернулась до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV.
До пільгового стажу за Списком № 2 ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 24.03.2010 по 14.08.2014 на посаді молодшої медичної сестри-буфетниці (Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003), оскільки дана спеціальність відсутня в переліку робочих місць, професій та посад робітників, право яких підтверджено пільговим пенсійним забезпеченням по Списку № 2 ОКЗ Васильківського психоневрологічного будинку-інтернату, який додається до наказів про атестацію робочих місць від 24.03.2010 № 50 та від 03.03.2014 № 53.
Позивачка не погодившись із вказаним рішенням відповідача звернулась до суду із вказаним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції Україникожному гарантується право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.
Згідно ч. 4 ст. 24 Закону №1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України, статтею 62 Закону №1788 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.62 Закону № 1788, постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно п.1, 2 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відтак, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З матеріалів справи видно, що до страхового стажу позивачки не зараховано періоди роботи з 24.03.2010 по 14.08.2014, на посаді молодшої медсестри-буфетниці згідно запису № 14 трудової книжки НОМЕР_3 .
Судом встановлено, що у період роботи позивачки на посаді молодшої сестри-буфетниці в комунальному закладі «Васильківська психоневрологічний будинок-інтернат» Дніпропетровської області, з 01.04.2007 року по 14.08.2014 року, діяли списки, затверджені постановою Кабінету міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, згідно яких посада позивачки була віднесена до п. 24г розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку №2.
Відповідно до Наказу Міністерства праці та соціальної політики України №411 від 01.10.2008 року - назву посади «молодша медична сестра-буфетниця» було змінено на «молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця)» (а.с.16).
Атестація робочих місць професій і посад, в тому числі: молодшої медичної сестри - ванниці психіатричного відділення (запис №5-6 від 01.03.1993 року Трудової книжки позивачки), молодшої медичної сестри - буфетниці психіатричного відділення (запис №6-7 від 01.04.1993 року Трудової книжки позивачки), молодшої медичної сестри буфетниці психоневрологічного будинку-інтернату (запис №14-15 від 01.04.2007 року Трудової книжки позивачки), проведена та підтверджена відповідними наказами: № 62 ов від 26.09.1995 року по Васильківській обласній психіатричній лікарні; №3 від 04.03.2005 року по Васильківському психоневрологічному будинку-інтернату (а.с. 14); № 50 зп від 24.03.2010 року по обласному комунальному закладу «Васильківській психоневрологічний будинок-інтернат» (а.с. 17); №53 від 03.03.2014 року по комунальному закладу «Васильківський психоневрологічний будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 22); №36-к від 01.03.2019 року по комунальному закладу «Васильківський психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 26).
Таким чином, на підприємствах, де працювала позивачка, було проведено атестацію робочих місць за умовами праці, за результатами яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за посадами: молодшої медичної сестри - ванниці психіатричного відділення, молодшої медичної сестри - буфетниці психіатричного відділення, молодшої медичної сестри буфетниці психоневрологічного будинку-інтернату, що містяться у Списку №2, які вона займала в спірний період: з 01.03.1993 по 08.08.1995 року та з 01.04.2007 року по 14.08.2014 року, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, висновками щодо якості проведеної атестацій робочих місць за умовами праці.
Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем було зараховано період роботи позивачки за результатами розгляди заяви від 05.04.2023, до пільгового стажу за Списком № 2 зараховано наступні періоди роботи: з 01.03.1993 по 07.08.1995; з 01.04.2007 по 03.03.2010, тобто частина спірного періоду на посаді молодшої медсестри буфетниці.
Суд, зауважує, що згідно трудової книжки НОМЕР_3 , зокрема запису № 14 позивачка з 01.04.2007 по 14.08.2014 року працювала на посаді молодшої медсестри буфетниці, що передбачена Списком №2 розділ XXIV код професії 5132 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016.
Відтак, спірний періоди роботи позивачки з 24.03.2010 по 14.08.2014 року підлягає зарахуванню до її пільгового стажу за Списком № 2.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначає Закон № 1058.
Статтею 8 Закону №1058 гарантовано право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно ч.3 ст.4 Закону №1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до ст.5 Закону №1058, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Згідно п.2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788.
03.10.2017 Верховною Радою України було прийнято Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017 (набрав чинності з 11.10.2017), який доповнив Закон №1058 розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно ст.12 Закону №1788, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно п.б ст.13 Закону №1788 (в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п.б ст.13 Закону №1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ст.13, ч.2 ст.14, п.б-г ст.54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно п.3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, п.б-г ст. 54 Закону № 1788 (в редакції, до внесення змін Законом № 213-VIII) для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме : на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п.2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
У зв`язку з цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788 з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Урядом, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058 з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, через що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п.56 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 14.10.2010 у справі Щокін проти України).
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788, з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058.
При цьому, у Національних класифікаторах України ДК 003:2005 Класифікатор професій, ДК 003:2010 Класифікатор професій передбачені професійні назви робіт молодша медична сестра (санітарка, санітарка - прибиральниця, санітарка - буфетниця та ін.) та молодша медична сестра з догляду за хворими з кодом 5132.
Відповідно до Основних положень зазначених Класифікаторів окремі професійні назви робіт у класифікаторах професій записано з використанням дужок. У дужках, відповідно до прийнятої структури класифікаторах професій, може визначатися, зокрема споріднена (однотипна) професійна назва роботи, яка може застосовуватися окремо в межах даної класифікаційної групи.
З огляду на вищевказане суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що посади молодша медична сестра (санітарка прибиральниця палатна) та молодша медсестра буфетниця не передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 24.06.2016. Суд, зауважує, що позивачка оскаржує, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області від 07 лютого 2023 року, яким відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу період роботи тільки з 24.03.2010 року по 14.08.2014 року, які підлягають зарахуванню.
Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення.
Водночас, позовні вимоги щодо зарахування періодів роботи з 01.03.1993 року по 08.08.1995 рік та з 01.04.2007 року по 14.08.2014 рік підлягають частковому задоволенню, оскільки оскаржуваним рішенням не зараховано тільки період роботи з 24.03.2010 року по 14.08.2014 року, який підлягає зарахуванню, а в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відмови у зарахуванні вказаних періодів на час розгляду справи судом такого не встановлено.
З метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 07.02.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.03.2010 року по 14.08.2014 року.
Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує, що у силу статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, а відтак вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію не підлягає задоволенню.
Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.
Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 31.01.2023 про призначення пенсії належним чином не досліджено всю сукупність наданих позивачем документів, а для з`ясування питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії необхідним є обчислення стажу (як загального, так і пільгового), що є повноваженнями пенсійного органу, суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2023 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.
Зважаючи на встановлені у ході судового розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с. 4). З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про часткове задоволення позовних вимог фізичної особи, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Доказів понесених витрат на правничу допомогу позивачкою суду не надано, а відтак відсутні підстави для їх відшкодування.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії від 07.02.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 24.03.2010 року по 14.08.2014 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.01.2023 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ЄДРПОУ-21910427) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев