Справа № 290/673/23
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 290/673/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постанову інспектора батальйону 1 роти управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України молодшого лейтенанта поліції Савчука Олександра Юрійовича від 19.04.2022 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6858824 про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України, скасувати, мотивуючи тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП України та піддано штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 19.04.2023 о 18 год. 07 хв. на автодорозі Житомир - Чернівці 5 км. керував транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в зоні дії склоочисників була тріщина лобового скла та не пред`явив посвідчення водія на вимогу поліцейського, бк 475948, чим порушив п. 2.1 ПДР.

Вважає, що дана постанова винесена з недотриманням норм процесуального права та порушенням норм матеріального права, є незаконною та необгрунтованою, такою, що винесена з грубими порушеннями Конституції України, норм матеріального та процесуального права України, оскільки під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245,276,278,279 та 280 КУпАП України, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 139, а також вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Позивач в позовній заяві вказує, що інспектором не дотримано процедуру розгляду адміністративної справи, а саме: відповідач виніс постанову за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не провівши відповідну процедуру розгляду, не здійснивши оцінку доказів, адже відеозапис свідчить, що іншому поліцейському, який не представився, він пред`являв документи, передбачені п.2.1 ПДР; порушено право, передбачене ст. 59 Конституції України, щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, відмова позивачу використати право заявити клопотання, щодо відкладення (переносу) розгляду справи на іншу дату та можливість викласти свої заперечення в письмовому вигляді, мотивуючи особистим бажанням; порушено положення ч. 1 та 3 ст. 35 Закону "Про Національну поліцію» безпідставно зупинено транспортний засіб, і поліцейский не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, а вказав лише на керування транспортним засобом, в якого присутня тріщина лобового скла в зоні склоочисників.

Представником відповідача - управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України подано відзив на позовну заяву, в якому просять позов ОСОБА_1 залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження постанови, посилаючись при цьому і на безпідставність та необґрунтованість вимог. Так, зазначили, що водій при керуванні автомобілем (т/з), зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. В даному випадку позивач порушив ПДР України.

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, водій зобов`язаний: перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно із п. 5 «Стекла» Додатку № 1 до Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710, стан конструкції і технічні характеристики матеріалу мають відповідати вимогам виробника, Європейської угоди, Правил СЕК ООН № 43, доданих до Угоди-2, вимогам стандартів DOT, за інформацією їх маркування, а також ПДР, вимогам пунктів 6.8.5, 6.8.6 ДСТУ 3649:2010.

Згідно з п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, затвердженого Наказом від 28.12.2010 №630, на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Частина 2 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення водієм правил керування транспортним засобом, а саме керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт наявності тріщини станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення зафіксовано на бодікамеру працівника поліції.

Крім того, за приписами п. 2.4 а ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Положеннями ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено право органів Національної поліції вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення, а підпунктами 2.1, 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та поліс.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ.

Факт вчиненого правопорушення, процес спілкування позивача з відповідачем зафіксовано на бодікамеру працівника поліції з номером 475948, з вказаним відеозаписом, як вбачається з адміністративного позову, позивач ознайомлений та відповідно має його копію, зокрема інспектор повідомив про початок розгляду справи, як того передбачає ст. 279 КУпАП, роз`яснив позивачу його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП хвилини 18:15:44 відеофайлу № export-rxuss.

Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. і

При цьому, посилання позивача щодо безпідставності його зупинки працівниками поліції не свідчить про незаконність подальших дій поліцейських, оскільки згідно правових висновків, що містяться у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання інших вимог ПДР не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час складання оскаржуваної постанови не можуть спростовувати порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом керування транспортним засобом без посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, вважає, що відповідачем прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення».

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та такої правової позиції дотримується Верховний Суд виклавши її по справах №537/6068/16-а від 20.08.2020, № 761/9439/17 від 16.01.2020.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Тому вважає, що відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, ним було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи, відповідачем вчинено не було. Штраф накладено за ч. 1 ст. 126 КУпАП в межах санкції за це правопорушення. І як наслідок відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови.

Щодо строків звернення до суду зі скаргою, звертає увагу на наступне.

Статтею 291 КУпАП встановлено строки набрання законної сили постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до вказаної статті постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови та після вручення її особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Як видно із матеріалів справи, зокрема відеозапису з камери працівника поліції №475948 файл export-rxuss хвилини 18:23:56, позивача зі змістом винесеної постанови після розгляду справи було ознайомлено на місці (зачитано) та додатково надано для ознайомлення особисто хвилини з 18:25:15, також запропоновано отримати її копію на місці вчинення правопорушення. Однак, останній отримувати її відмовився через те, що вважав, що дії працівників поліції є на його думку незаконними, тому 20.04.2023 за вих. № 5167 винесена постанова була направлена засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу проживання позивача.

Тобто, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова набрала законної сили після відмови в її отриманні, тобто з дня її винесення, а саме 19.04.2023, що тягне за собою відповідні законодавчо визначені терміни на її оскарження, а саме 10 днів в проміжку якого особа, у разі не згоди з діями працівників поліції чи змістом винесеного рішення, може оскаржити його у вищестоящий орган поліції чи суд.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_1 , яка 28.04.2023 надійшла до УПП в Житомирській області ДПП та долучена до матеріалів позовної заяви, вбачається, що останній просив «надати йому копію матеріалів справи, копію постанови про накладення адмінстягнення серії ЕАС №06858824 від 19.04.2023 та копію відеозйомки».

Жодної вимоги про те, щоб скасувати винесену інспектором роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Савчук О.Ю. постанову серії ЕАС №6858824 від 19.04.2023 у ній не має.

Вказана заява була розглянута відповідальними працівниками Управління та 12.05.2023 на адресу ОСОБА_1 направлено відповідну відповідь з додатком - копія витребуваного документа, а саме: постанова ЕАС №6858824 від 19.04.2023 та відеозапис події на DVD диску.

Тому враховуючи вищевикладене, вважає, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки про існування оскаржуваної постанови він знав ще з 19.04.2023, що вбачається з відеозапису за участі позивача, на якому він з її змістом був ознайомлений, однак копію отримувати відмовився.

Відповідь на відзив позивачем не надавалася.

Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Врахувавши доводи сторін, наведені в їх заявах по суті справи, дослідивши в судовому засіданні письмові докази та оглянувши відеозапис, долучений до відзиву, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6858824 від 19.04.2023, вбачається, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 19.04.2023 о 18 год. 07 хв. на автодорозі Житомир - Чернівці 5 км. керував транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в зоні дії склоочисників була тріщина лобового скла, та не пред`явив посвідчення водія на вимогу поліцейського, бк 475948, чим порушив п. 2.1 ПДР.

Об`єктивною стороною правопорушень, за які було притягнуто до відповідальності позивача, керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила та не мала при собі посвідчення водія відповідної категорії, поліса обов`язкового страхування (ч.1 ст.126 КУпАП).

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, серед яких і те, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положенням ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху України (ПДР) останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

В п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIIII законодавець заукріпив, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

У оскаржуваній постанові зазначено, що водій керував транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в зоні дії склоочисників була тріщина лобового скла, однак не вказано, який саме пункт правил дорожнього руху було порушено водієм та якою саме статтею КУпАП передбачена відповідальність за вказане правопорушення.

В свою чергу Верховний Суд у справі № 537/2088/17 від 15.05.2019 зазначив, що при ухваленні постанови інспектор має вказати, який конкретно пункт ПДР порушила особа.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 березня 2019 року по справі №686/11314/17, поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення.

У постанові по справі №357/10134/17 від 23.10.2019 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то наприклад відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

До відзиву відповідачем долучено DVD-R диск із відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського під назвою: export-rxuss.

При перегляді в судовому засіданні вказаного DVD+R диску з відеозаписами події, яка мала місце 19.04.2023 за участю ОСОБА_1 , судом встановлено наступне. На відео файлі відображається, що працівник поліції підійшов до автомобіля, який не рухався, і попросив водія, який знаходився за кермом транспортного засобу, пред`явити посвідчення водія для складення адміністративного протоколу за керування транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в зоні дії склоочисників була тріщина лобового скла, що і було причиною для зупинки вказаного транспортного засобу. Водій відмовився надавати посвідчення водія, мотивуючи відмову тим, що він уже пред`являв посвідчення водія іншому поліцейському для ознайомлення, а також вказав інспектору на безпричинну зупинку його автомобіля. Поліцейський оголосив про розгляд справи на місці вчинення правопорушення, за не пред`явлення водієм посвідчення водія відповідної категорії. Водієм було заявлено поліцейському клопотання про право на правову допомогу, можливість скористатися послугами адвоката та відкладення (перенесення) розгляду справи на іншу дату, в чому поліцейським було відмовлено. Після чого водій відмовився отримати від поліцейського постанову про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи вказану відмову тим, що він не порушував будь-яких правил дорожнього руху. Відеозапис не містить візуального зображення тріщини лобового скла в зоні склоочисників.

В Додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 5 розділу IV), затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, передбачено заповнення п. 7 "до постанови додаються".

В порушення зазначених вимог в п. 7 спірної постанови відповідача додатки не зазначені.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

З оскаржуваної постанови вбачається, що водій керував транспортним засобом марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого в зоні дії склоочисників була тріщина лобового скла,

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що «керування водієм транспортним засобом, що має несправності, забороняється».

В даному випадку поліцейські вважають, що тріщина на лобовому склі відноситься саме до технічної несправності авто.

Згідно з п.6.8.5 ДСТУ 3649:2010, затвердженого Наказом від 28.12.2010 №630, «На вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників».

Разом з тим, відповідно до держстандарту, такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Перелік несправностей, з якими експлуатація транспортних засобів забороняється, описано в п.п. 31.1., 31.3 та 31.4 ПДР. Однак, у зазначених переліках відсутня така обставина, як «тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників».

Отже, у розумінні положень Правил дорожнього руху тріщина на вітровому склі авто не віднесена до технічної несправності автомобіля, з якою експлуатація авто забороняється.

Наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Позивач в позовній заяві вказує, що інспектором не дотримано процедуру розгляду адміністративної справи, а саме: не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, відмова позивачу використати право заявити клопотання, щодо відкладення (переносу) розгляду справи на іншу дату та можливість викласти свої заперечення в письмовому вигляді, мотивуючи це особистим бажанням; порушено положення ч. 1 та 3 ст. 35 Закону "Про Національну поліцію» та безпідставно зупинено транспортний засіб, і поліцейский не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті, а вказав лише на керування транспортним засобом, в якого присутня тріщина лобового скла в зоні склоочисників.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

В ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» законодавець закріпив, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Підставою вимоги у водія, тобто позивача, пред`явити документи передбачені п. 2.1 ПДР України, вказано саме порушення ним ПДР України. Тобто, вказана підстава, що передбачена п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, згідно якого поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Відповідно інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ у посадової особи відповідача в спірних правовідносинах не було.

Відповідно з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, чи була якась інша підстава визначена ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таку позицію сформував Верховний Суд у своїй постанові від 15.03.2019 по справі №686/11314/17.

Відповідно до п. 8. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 9 Розділу 111 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно ч.6 ст.258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання: при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження: оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягаються до відповідальності.

Однак, будь-яких доказів, що поліцейським дотримано процедуру розгляду адміністративної справи, а саме: надавалася водію можливість реалізувати своє право на отримання правової допомоги, суду надано не було. Відповідно порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду наведена у постанові від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а.

Таким чином, за встановлених обставин справи та визначеного правового врегулювання, беручи до уваги доводи сторін та оцінюючи надані ними докази, суд приходить до висновку про протиправність постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6858824 від 19.04.2023, у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, оцінюючи причини поважності пропуску позивачем строку для оскарження постанови, суд враховує наступне.

Так, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч.2 вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 ст. 291 КУпАП передбачено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналіз норм ст. 289 КУпАП і ч. 2 ст. 291 КУпАП свідчить, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, може бути оскаржена протягом десяти днів після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Аналогічна правова норма закріплена також у ч. 2 ст. 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач оскаржувану постанову в день її прийняття фактично не отримував. Так, у постанові серії ЕАС №6858824 від 19 квітня 2023 року (п. 9) зазначено, що особа, притягнута до адміністративної відповідальності від підпису та отримання копії відмовилася. Копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. № 5167 від 20 квітня 2023 року.

Відповідно до копії спірної постанови, з відміткою про її отримання, таку постанову позивачем було отримано 19 травня 2023 року у поштовому відділенні за адресою: смт. Романів вул. Небесної Сотні, 112. Протилежного суду не надано. До суду з позовом позивач звернувся 25 травня 2023 року, тобто, із дотриманням десятиденного строку.

Відповідно, суд не може покласти в основу рішення по справі посилання представника відповідача в частині обізнаності позивача з фактом винесення постанови відносно нього, оскільки він сам відмовився від отримання її копії та отримав лише19 травня 2023 року, що є достатньою підставою вважати причини пропуску строку на оскарження поважними.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року в справі №755/7433/19 та від 12 червня 2020 року у справі № 686/28291/19.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених обставин та визначеного правового врегулювання суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. в дохід держави, який відповідно до ст.139 КАС України слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст.ст. 6-9, 20, 77, 78, 243-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6858824 від 19.04.2023.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6858824 від 19.04.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 425 грн., визнати протиправною та скасувати.

Справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 10013, м. Житомир вул. Покровська, 96), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп..

На рішення суду до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Л. Гришковець