Справа № 240/8464/22
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/8464/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 у якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби, обчисливши її розмір за 10 років служби з урахуванням періодів проходження мною військової служби, які обраховуються в пільговому обчисленні, та із врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні, індексації.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на день звільнення мав вислугу років 10 років 10 місяців, в тому числі: календарна вислуга років 05 років 02 місяці. Відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) при звільненні мені виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення. Проте при звільненні одноразову грошову допомогу відповідач мені не виплатив. В січні 2022 року звернувся до відповідача із адвокатським запитом в якому просив нарахувати та доплатити мені одноразову грошову допомогу при звільненні, нарахувавши її за 10 років (з урахуванням виплачених сум) та включивши до складу грошового забезпечення, з якого така грошова допомога нараховується, суми виплаченої мені індексації. Проте у відповідь листом від 11.02.2022 року № 41 я отримав відмову, а виплату грошової допомоги при звільненні відповідач до цього часу не здійснив. Вважає, що не виплата грошової допомоги при звільненні є протиправною і такою, що порушує права позивача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 13 червня 2022 року зупинено провадження у справі.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 24.06.2022. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку з закінченням строку контракту у військовослужбовця виникає за наявності вислуги 10 років і більше. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині ) №324 від 14.12.2021, у позивача наявна вислуга років у Збройних Силах : календарна 05 років 02 місяці 08 днів, пільгова 05 років 07 місяців 28 днів. Позивач, претендуючи на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку з закінченням строку контракту вказує, що має загальну вислугу років 10 років 10 місяців (тобто, позивач обрахував свою вислугу років шляхом додавання вислуги років в календарному та пільговому обчисленні). Відповідач, критично ставиться до такого трактування позивачем вимог Закону №2011-XII та зазначає, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачена позивачу відповідно до вимог чинного законодавства України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2023 року вирішено: "ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року скасувати. Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду".

До Житомирського окружного адміністративного суду адміністративна справа надійшла 18.05.2023.

Ухвалою суду від 22.05.2023 продовжено розгляд адміністративної справи.

У період із 12.06.2023 по 07.07.2023 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби (у зв`язку із закінченням строку контракту), а наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №324 від 14.12.2021 позивача із 14 грудня 2021 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

У наказі №324 від 14.12.2021 вказано: вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 05 років 02 місяці 08 днів, пільгова 05 років 07 місяців 28 днів (а.с. 12). Цим наказом не передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні.

У відповідь на адвокатський запит щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахувавши її за 10 років служби та включити до складу грошового забезпечення, з якого така грошова допомога нараховується, суми належної індексації, відповідач повідомив наступне: "Відповідно до пункту 2 розділу ХХХII Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018р. «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» одноразова винагорода у разі звільнення з військової служби виплачується: «У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою. яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової службі і виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше». Тобто періоди проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах (пільгова вислуга років) до розрахунку на виплату одноразової допомоги у разі звільнення не включаються. Також слід зауважити що календарна та пільгова вислуга років розраховуються окремо та не підсумовуються. Відповідно до вищевказаного ОСОБА_2 права на отримання одноразової грошової винагороди у разі звільнення з військової служби не набув. Таким чином військова частини НОМЕР_1 дійшла висновку щодо помилкової інтерпретації з Вашого боку норм чинного законодавства або умисного перекручування порядку нарахування грошового забезпечення, введення керівництва частини в оману задля неправомірного отримання коштів з бюджету Держави в складний для країни час. З огляду на вищевказане в здійснені нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні відмовлено" (а.с. 13-14).

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Згідно с частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до преамбули Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) зазначений закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011 (в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно пункту 2 розділу XXXII Порядку № 260 у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту (…) одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 розділу XXXII Порядку № 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

На підставі пункту 8 розділу XXXII Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Пунктом 10 Порядку № 393 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби у зв`язку із закінченням строку контракту за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з п.п. 1 і 2 цієї постанови.

Згідно пункту 1 глави 9 розділу 5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту (…) грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII є наявність вислуги 10 років і більше.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, який, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, Верховний Суд в цій постанові зазначив, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби".

При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII є наявність "вислуги 10 років і більше". Таким чином, в частині другій статті 15 Закону № 2011-XII відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Таким чином, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби за закінченням контракту, такі військовослужбовці мають права на одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше, незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

Разом з тим, розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Як свідчать матеріали справи, позивач звільнений з військової служби за закінченням строку контракту, має вислугу у календарному обчисленні 05 років 02 місяці 08 днів та пільгова 05 років 07 місяців 28 днів. Всього 10 років 10 місяць 06 днів.

Отже, почив має право на одноразову грошову допомогу, що передбачена абз.1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині, що стосується врахування при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні індексації, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оскарження останнього.

З аналізу викладеного вбачається, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права.

У спірних правовідносинах питання щодо складових при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача не розглядається, оскільки на час розгляду справи відповідач взагалі заперечує право позивача на таку виплату.

За таких обставин ця вимога є передчасною. При цьому, суд позбавлений можливості вирішувати вимоги на майбутнє та вирішує спори щодо вже порушених прав, тому така вимога задоволенню не підлягає.

Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби, обчисливши її розмір, виходячи із вислуги років, що становить повних 10 років.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук