Справа № 440/4522/23
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2023-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4522/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, третя особа: Рада адвокатів м. Києва про визнання протиправною та скасування відповіді та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України, третя особа: Рада адвокатів м. Києва про:

- визнання протиправною та скасування відповіді Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України (далі - Відповідач) від 04.04.2023 №634/0/2-23;

- зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України внести та відобразити відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України стосовно ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12.07.2018), відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», шляхом надання відкритого доступу до цих даних користувачам офіційного веб-сайту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» htt://erau.unba.org.ua.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) вказала, що рішення відповідача перешкоджає професійній діяльності позивача, хоча позивачем відповідно до законодавства України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» виконані всі вимоги, щоб отримати право працювати адвокатом: сплачені необхідні платежі, успішно складений кваліфікаційний іспит, пройдене стажування, прийнята присяга адвоката, отримане свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю, ОСОБА_1 провадить індивідуальну адвокатську діяльність. З 2018 року позивач сплачує річні внески, в тому числі і до Ради адвокатів України з відповідним призначенням, взята на облік у контролюючих органах як самозайнята особа та сплачує податки як самозайнята особа, веде бухгалтерський облік, подає звітність до Державної податкової служби України (податковий номер НОМЕР_1). Також Позивач зазначила, що на момент отримання свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту підстави вважати цей документ недійсним, а Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури (далі - КДКА) м. Києва нелегітимною були відсутні, а тому наявність певних спорів між третіми особами відносно статусу КДКА м. Києва, у якій ОСОБА_1 добросовісно склала іспит та про що отримане відповідне свідоцтво, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення її права на заняття адвокатською діяльністю, на набуття якого Позивач мав законне сподівання, складаючи відповідний іспит та добросовісно вчиняючи передбачені законом дії. Окрім цього, позивач вказує, що ухвалою Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №361/7309/15 було встановлено обставини того, що ОСОБА_1 є адвокатом з огляду на наявність відповідного посвідчення та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру.

В адміністративному позові ОСОБА_1 також посилається на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, постанову від 02.06.2020 у справі №826/10717/18, від 11.06.2020 у справі № 826/1765/18, від 10.09.2020 у справі №826/2079/18, а також на рішення Європейського суду з прав людини в контексті доступу до професії адвоката.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

За усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі.

29.05.2023 третьою особою у справі - Радою адвокатів міста Києва, надані пояснення по суті позову, за змістом яких проти задоволення позовних вимог третя особа заперечувала, посилаючись на те, що документ, на наявність якого посилається позивач, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6135 від 26.07.2018 підписаний неуповноваженою особою, а відтак не є належним документом для підтвердження статусу адвоката, набутого у передбачений законом спосіб. Наполягаючи на тій обставині, що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6135 від 26.07.2018 отримане Позивачем у неналежно створеному та/ або неналежно сформованому органі - раді адвокатів регіону, третя особа зазначила про правильність дій реєстратора (створювача) Адміністратора бази даних єдиного реєстру адвокатів України (далі - ЄРАУ) та правомірності відмови Позивачеві у внесенні відомостей до ЄРАУ шляхом направлення відповіді. Радою адвокатів міста Києва вказано, що ОСОБА_1 не пройдена процедура отримання права на заняття адвокатською діяльністю, передбачена Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не здобуто статус адвоката.

29.05.2023 Відповідачем, Радою адвокатів міста Києва заявлено про необхідність залишення позову без розгляду з огляду на пропущення строку звернення Позивача до суду. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 прийнята позовна заява до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі, зокрема також за наслідками розгляду і вирішення питання про звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом із дотримання строку звернення до суду.

Відповідачем 29.05.2023 до матеріалів справи наданий відзив на адміністративний позов, де Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що відповідь від 04.04.2023 №634/0/2-23 не є рішенням в розумінні КАС України; що свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6135 від 26.07.2018 не є достовірною інформацією, адже підписане неуповноваженою на те особою; що зупинене на період шість місяців право адвоката ОСОБА_2. на зайняття адвокатською діяльністю з 26.01.2018 по 26.07.2018 і повноваження припинені 08.11.2018; що свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту серії КВ00167 від 08.06.2018 не є належним документом, який підтверджує складання ОСОБА_1 кваліфікаційного іспиту; витяг серії АА №020218 з ЄРАУ не є достовірним, адже підписаний неналежною особою.

Позивачем 07.06.2023 подані заперечення щодо клопотання Відповідача, Ради адвокатів міста Києва про залишення позову без розгляду, заперечення на письмові пояснення третьої особи, відповідь на відзив, де ОСОБА_1 вказала про вчасне звернення до суду із адміністративним позовом; підтримала позовні вимоги з огляду на порушення права відображення в ЄРАУ відомостей щодо неї як адвоката відмовою відповідача, що має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України; зазначила про видання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КВ №6135 від 26.07.2018 та витягу з ЄРАУ серії АА №020218 належною уповноваженою особою, оскільки на день видачі керівником Ради адвокатів міста Києва у ЄДРПОУ значилася ОСОБА_2 , будь-яких зареєстрованих змін до ЄДРПОУ, що стосувалися переобрання ОСОБА_2 з посади керівника Ради адвокатів міста Києва, на той час не існувало, а отже вони не набрали чинності для Позивача.

16.06.2023 відповідачем, Радою адвокатів міста Києва подані відповідь на заперечення позивача, заперечення у справі, письмові пояснення, де проти задоволення позовних вимог заперечувалось з огляду на правомірність відмови відповідача у внесенні відомостей до ЄРАУ.

Позивач додатково 03.07.2023 надала пояснення про здійснення ОСОБА_1 повноважень адвоката, надала додаткові письмові докази, просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання позивач, представник відповідача не з`явилися, надали суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні за їх відсутності.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясував наступні обставини.

21.10.2016 інформація про позивача як помічника адвоката Требух Г.М. (свідоцтво N9435 від 10.04.2009 видане Чернігівською обласною КДКА) внесена в ЄРАУ Радою адвокатів Чернігівської області в якості помічника адвоката, що підтверджено копією профайлу з ЄРАУ за електронною адресою https: erau.unba.org.ua/profile/16492 який було сформовано 03.08.2021 року з сайту НААУ, та довідки від адвоката Требух Г.М. про те що ОСОБА_1 працювала помічником адвоката з 2016 рік по 2018 рік /т.1,а.с.44,45/.

В подальшому Позивач звернулась по місцю свого фактичного проживання в місті Київ для складення кваліфікаційного іспиту адвоката, 08.06.2018 року отримала Свідоцтво про успішне складення кваліфікаційного іспиту серії КВ №001167 виданого на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 30.05.2018 року N920-169 за підписом голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва Покотило І.М. / т.1,а.с.16/. Тоді ж вказане свідоцтво подане ОСОБА_1 з заявою про видачу мені свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування на підставі ч.5 ст. 10 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 12.07.2018 за присутності Позивача відбулось засідання Ради адвокатів міста Києва II скликання, де вирішено видати свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю / т.1,а.с.17-22/.

26.07.2018 ОСОБА_1 склала Присягу адвоката України перед Радою адвокатів міста Києва / т.1,а.с.24/.

26.07.2018 Позивачеві Радою адвокатів міста Києва видане свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю / т.1,а.с.23/.

Рада адвокатів міста Києва внесла до ЄРАУ відомості про ОСОБА_1 як адвоката, про що Позивачеві виданий витяг з ЄРАУ серії АА№020218, за підписом ОСОБА_2 , сформований 17.08.2018 на підставі статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду із адміністративним позовом, Позивач здійснює адвокатську діяльність / т.1,а.с.57-59/, сплачує щорічні внески до Національної асоціації адвокатів України 30% щорічний внесок на покриття витрат на ведення Єдиного реєстру адвокатів України в розмірі 528,60 грн; та Ради адвокатів міста Києва 70% щорічний внесок на покриття витрат на забезпечення діяльності Ради адвокатів м. Києва згідно кошторису за 2018 рік в розмірі 1233, 40 грн /т.1,а.с.28-37/.

30.07.2018 Позивач звернулась до Ради адвокатів міста Києва для внесення інформації щодо адвоката ОСОБА_1. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12.07.2018) до Єдиного реєстру адвокатів України із заявою про внесення відомостей до ЄРА України і надала копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту; документ, що підтверджує адресу робочого місця; квитанції №74 та №73 від 30.07.2018 про сплату щорічного внеску адвоката на забезпечення адвокатського самоврядування за 2018 рік.

07.08.2018 Позивач отримала витяг серії АА №020218 з ЄРАУ, де вказано що адвокат ОСОБА_1 обліковується у Раді адвокатів міста Києва; Свідоцтво N96135 від 26.07.2018 видане на підставі рішення №15 Радою адвокатів міста Києва; форма адвокатської діяльності індивідуальна; вказано, що адвокатська діяльність не зупинена, не припинена.

29.09.2021 Позивачем подана заява з необхідними додатками до Відповідача про внесення відомостей та відображення як адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12.07.2018) до ЄРАУ згідно Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» для подальшого здійснення адвокатської діяльності в рамках чинного законодавства України.

12.10.2021 Позивач отримала копію відповіді №2243/0/2-21 від 08.10.2021 відповідача про направлення заяви вони голові Ради адвокатів міста Києва Рябенко П.К. для подальшого розгляду в зв`язку за належністю.

Відповіді від голови Ради адвокатів міста Києва Рябенко П.К. ОСОБА_1 не отримувала.

03.03.2023 ОСОБА_1 повторно направлена до відповідача заява про внесення відомостей про ОСОБА_1 як адвоката в ЄРАУ.

04.04.2023 Позивач отримала відповідь від відповідача на власну електронну адресу, якою у внесенні відомостей про ОСОБА_1 як адвоката в ЄРАУ, було відмовлено, вказано, що відомості стосовно ОСОБА_1 як адвоката станом на 03.04.2023 року не можуть бути внесені до ЄРАУ.

ОСОБА_1 не погодилась із вказаною відмовою, звернулася до суду із позовом про визнання її протиправною та скасування та зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України внести та відобразити відомості в ЄРАУ стосовно ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12.07.2018), відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», шляхом надання відкритого доступу до цих даних користувачам офіційного веб-сайту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» htt://erau.unba.org.ua.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала необхідний стаж в якості помічника адвоката, склала кваліфікаційний іспит, склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідач вказані обставини не заперечує.

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 неправомірно чи у незаконний спосіб отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або доказів скасування цього свідоцтва чи рішень Ради адвокатів міста Києва, на підставі яких його видано, відповідач до суду не надав.

На підставі вказаного, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 є адвокатом.

Згідно зі змістом частини першої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Частина друга статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості: 1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката; 2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); 3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; 4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; 5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 6) інші відомості, передбачені цим Законом.

Частина четверта цієї статті установлює, що інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Отже, ЄРАУ ведеться, зокрема, з метою надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, які набули право на заняття адвокатською діяльністю в Україні, та про обрані ними організаційні форми адвокатської діяльності. При цьому відомості про адвоката обов`язково вносяться до ЄРАУ, зокрема, радами адвокатів регіонів та є відкритими на офіційному сайті НААУ.

Оскільки позивач є адвокатом, відомості щодо неї мають бути внесеними до ЄРАУ та відкритими на сайті НААУ.

Згідно з частиною шостою статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.

Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджений рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №26 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Порядку відомості до ЄРАУ вносяться за дворівневим принципом. Перший рівень внесення відомостей до ЄРАУ забезпечується радами адвокатів регіонів, Другий рівень внесення відомостей до ЄРАУ забезпечується Радою адвокатів України. За рішенням Ради адвокатів України та/або розпорядження Голови НААУ, РАУ, Рада адвокатів України, як адміністратор Другого рівня внесення відомостей до ЄРАУ, виконує функції та обов`язки адміністратора Першого рівня по веденню ЄРАУ. При внесенні таких даних (відомостей) та/або їх зміни, адміністратор бази даних ЄРАУ Другого рівня слідує командам системи електронної бази даних ЄРАУ.

Згідно з пунктом 2.9 статті 2 Порядку інформація, внесена до ЄРАУ у відповідності до правил системи бази даних ЄРАУ адміністратором бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону, є відомостями (інформацією) Першого рівня і є не доступними (не відкритими) для користувачів на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Пункт 2.11 статті 2 Порядку визначає, що відомості (інформація) Першого рівня, внесені до ЄРАУ адміністратором бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону (адміністратори Першого рівня), щоденно обробляються адміністратором бази даних ЄРАУ Секретаріату Ради адвокатів України на Другому рівні.

За змістом пункту 2.13 статті 2 Порядку адміністратори бази даних ЄРАУ Секретаріату Ради адвокатів України перевіряють правильність, повноту та точність інформації (відомостей) внесеної на Першому рівні, а також скан-копії документів, які є підставою для внесення таких відомостей у відповідності до цього Порядку, слідуючи вказівкам системи бази даних, корегують її у випадку необхідності та затверджують її. При внесенні відомостей до бази даних ЄРАУ, адміністратор Першого рівня направляє адміністратору Другого рівня за допомогою електронної пошти чи слідуючи командам програмного продукту (системи) бази даних ЄРАУ електронну версію (скан-копії) документів, на підставі яких такі відомості внесено.

Пункт 2.14 статті 2 Порядку передбачає, що у випадку сумнівів щодо достовірності чи неточності відомостей (інформації), внесених до бази даних ЄРАУ Першим рівнем, а також виявлення адміністратором Другого рівня її неповноти, адміністратор Другого рівня може витребувати додаткове підтвердження таких відомостей у раді адвокатів регіону, які остання зобов`язана надати адміністратору Другого рівня невідкладно.

Рада адвокатів міста Києва внесла до ЄРАУ відомості ОСОБА_1. як адвоката, що вбачається з витягу з ЄРАУ серії АА№020218, сформований 07.08.2018 на підставі статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» /т.1,а.с.25/.

Проте, всупереч приписам статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», на сайті НААУ за посиланням https://erau.unba.org.ua/ в ЄРАУ відсутні відомості про адвоката ОСОБА_1 .

Відповідач наполягає на тому, що позивач не здобула статусу адвоката та не зверталася до належного адміністратора ЄРАУ Першого рівня - Ради адвокатів міста Києва, через те, що ОСОБА_2 була нелегітимним головою Ради та останній заблокований доступ до ЄРАУ розпорядженням Голови НААУ від 10.10.2016 №80 у зв`язку з обранням нового голови Ради адвокатів міста Києва - Рябенка П.К ..

Однак, суд наголошує, що позивач вчинила всі передбачені законодавством України дії для отримання статусу адвоката, у тому числі склала кваліфікаційний іспит та отримала відповідне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12.07.2018.

Станом на час складання позивачем іспиту Київська міська кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури була зареєстрована як юридична особа, не була визнана нелегітимним, неуповноваженим органом на видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту адвокатами. На момент отримання позивачем свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту підстави вважати цей документ недійсним, а КДКА нелегітимною були відсутні.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час складання позивачем іспиту, у період проходження стажування та на момент видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю керівником Ради адвокатів міста Києва значилась ОСОБА_2 /т1,а.с.40-43/.

Суд зазначає, що наявність певних спорів між третіми особами відносно статусу Ради адвокатів міста Києва або КДКА міста Києва, у якій позивач добросовісно склала іспит, отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на зайняття адвокатською діяльністю, на набуття якого позивач мала законне очікування, складаючи відповідний іспит та добросовісно вчиняючи передбачені законом дії.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №826/2079/18 при вирішенні аналогічного спору.

Предметом спору у цій справі є, зокрема поведінка відповідача як розпорядника публічної інформації щодо її внесення/відновлення у формі відкритих даних та відомостей стосовно позивача як адвоката до ЄРАУ. У свою чергу, доводи відповідача зводяться до неправомірності набуття позивачем статусу адвоката через спори між органам адвокатського самоврядування.

Суд зазначає, що припинення права на заняття адвокатською діяльністю визначається виключно з підстав, наведених у статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю або накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Разом із тим, відповідач, на якого покладено тягар доказування, не довів суду наявність правових підстав для припинення права ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю на підставі статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не надав суду доказів, які б підтверджували анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 чи накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Стаття 45 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що НААУ є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування.

НААУ, зокрема, забезпечує доступ та відкритість інформації стосовно адвокатів України. НААУ є юридичною особою та діє через організаційні форми адвокатського самоврядування, передбачені цим Законом.

Організаційними формами адвокатського самоврядування, зокрема, є рада адвокатів регіону, Рада адвокатів України, з`їзд адвокатів України, що передбачає частина перша статті 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2.15 статті 2 Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджений рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №26 у момент затвердження адміністратором ЄРАУ Другого рівня відомостей, отриманих від адміністратора ЄРАУ Першого рівня, вони набувають статусу відомостей (інформації) Другого рівня і стають активними та відкритими на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України для загального доступу, за винятком випадків, передбачених цим Порядком.

Позивач у відповідності до вимог та процедури, визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набула право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво та посвідчення, має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.

У свою чергу однією із законодавчих вимог, що забезпечує реалізацію адвокатом його повноважень, є включення інформації про нього до ЄРАУ та її відображення на офіційному веб-сайті НААУ - www.unba.org.ua, а невключення чи невідображення цієї інформації є перешкодою для здійснення адвокатом його діяльності. У Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлено випадків, в яких відповідач звільняється від обов`язку оприлюднення інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України.

З вказаного слідує, що НААУ як адміністратор Другого рівня зобов`язаний внести до ЄРАУ публічну інформацію стосовно адвлката ОСОБА_1 .. Однак такі дії відповідачем не вчинені, що свідчить про бездіяльність відповідача, як адміністратора Другого рівня щодо внесення до ЄРАУ публічної інформації у відкритому доступі, стосовно позивача та є підставою для зобов`язання НААУ вчинити дії щодо внесення публічної інформації про адвоката ОСОБА_1. для відображення у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НААУ за посиланням http://erau.unba.org.ua.

Суд зазначає, що професія є складовою права на приватне життя, що підтверджується усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у пункті 165 рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) вказано, що: "приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру" (див. рішення від 07 серпня 1996 року у справі "С. проти Бельгії" (С. v. Belgium), п. 25, Reports 1996-III). Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом" (див.рішення у справі "Прітті проти Сполученого Королівства" (Pretty v. The United Kingdom), заява № 2346/02, п. 61, ECHR 2002-III). Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом (див. рішення від 16 грудня 1992 року у справі "Нємець проти Німеччини" (Niemietz v. Germany), п. 29, Series А № 251-В). Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (див. рішення у справах "Сідабрас та Джяутас проти Литви" (), заяви №№ 55480/00 та 59330/00, п. 47, ECHR 2004-VIII, та "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, пп. 22-25, від 28 травня 2009 року).

Питання щодо допуску до професії адвоката неодноразово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини.

Так, зокрема у пунктах 33 - 35 рішення цього міжнародного судового органу від 28 травня 2009 року у справі "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява №26713/05, ЄСПЛ, визнаючи порушення вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті права на професію адвоката вказав, що в цьому випадку проблема полягає у тому факті, що Колегія адвокатів держави-відповідача спочатку надала дозвіл заявниці пройти передбачене законом стажування, проте в решті-решт не дозволила їй брати участь у відповідних екзаменаційних процедурах для отримання свідоцтва адвоката. ЄСПЛ зазначає, що така відмова Колегії адвокатів була здійснена на останній стадії процесу, пов`язаного з зарахуванням заявниці в реєстр адвокатів Колегією адвокатів на стадії, коли вперше виникло питання про громадянство заявниці в контексті перешкоди для участі у екзаменах, організованих колегією. Тому такий крок Колегії адвокатів неочікувано поставив під сумнів професійну ситуацію заявниці після того, як сама ж Колегія адвокатів надала дозвіл на те, що заявниця вісімнадцять місяців свого професійного життя присвятила виконанню умов про передбачене Колегією адвокатів стажування. З урахуванням природи та підстав такого стажування, так як вони встановлені в законодавстві держави-відповідача, заявниця не змогла б пройти стажування, якби Колегія адвокатів відповіла б відмовою на її заяву про стажування (п. 33 рішення у справі "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05).

У пункті 34 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що держава-відповідач надала докази того, що заявниця була допущена до процедур, пов`язаних з отриманням свідоцтва адвоката через недбалість. ЄСПЛ вважає, що навіть якщо припустити, що спершу заявниця була допущена до стажування внаслідок помилки зі сторони Колегії адвокатів, і що, відповідно, мова не йшла про мовчазну згоду щодо її права на участь в екзаменах після стажування всупереч її громадянства, однієї цієї складової було б недостатньо, щоб посягати на професійне життя заявниці. Дійсно, питання про те, чи був мотив недопущення заявниці до її участі в екзаменах, а саме її громадянство, достатньо обгрунтованим не є першочерговим у цій справі. Суттєвим є той факт, що влада надала дозвіл заявниці пройти передбачене стажування, хоч було зрозуміло, що по закінченню стажування вона не отримає право брати участь в екзаменах в адвокатуру. (п. 34 рішення у справі "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05).

З огляду на наведене, у пункті 35 рішення у справі "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05 ЄСПЛ вказав, що в діях компетентних органів держави-відповідача не було достатньої послідовності та поваги до особи та професійного життя заявниці і що держава-відповідач за таких умов порушила право заявниці на повагу до її приватного життя за змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи прецедентну практику ЄСПЛ у справі "Бігаєва проти Греції" (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, слід зазначити, що у спірних правовідносинах дії відповідача мають вплив на приватне життя позивача в аспекті доступу до професії.

Таким чином, у даній справі встановленими є ті обставини, що позивач у відповідності до вимог та процедури, визначеної Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» набув право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво та посвідчення, має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даній справі відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності щодо невідображення в наборі відкритих даних у вигляді Єдиного реєстру адвокатів України публічної інформації щодо позивача як адвоката, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що оскаржувана відповідь Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України від 04.04.2023 №634/0/2-23 фактично є відмовою внести до Єдиного реєстру адвокатів України щодо адвоката, яка свідчить про допущення відповідачем протиправною бездіяльності та порушення права позивача на доступ до професії, колегія суддів вважає наявними правові підстави для визнання протиправною останньої.

При цьому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні належного способу захисту, колегія суддів зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, встановивши порушення прав позивача, суд має обрати такий спосіб захисту, який з урахуванням конкретних обставин справи буде ефективним з точки зору частини першої статті 2 КАС та статті 13 Конвенції та виключатиме можливі подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.

Відтак, суд дійшов висновку, що належним способом захисту є зобов`язання відповідача внести відомості до Єдиного реєстру адвокатів України відповідно до вимог частини другої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо адвоката ОСОБА_1. на підставі витягу з Єдиного реєстру адвокатів України серії АА №020218 від 07.08.2018.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні позивача із позовом сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн /а.с.13/, відповідно на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України (вул. Борисоглібська, 3, 5-й пов., Київ 70, 04070), третя особа: Рада адвокатів м. Києва (вул. Борисоглібська, 3, 5-й пов., Київ 70, 04070) про визнання протиправною та скасування відповіді та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відповідь Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України від 04.04.2023 №634/0/2-23.

Зобов`язати Недержавну некомерційну професійу організацію «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України внести та відобразити відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України стосовно ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26.07.2018 на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12.07.2018), відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», для надання відкритого доступу до цих даних користувачам офіційного веб-сайту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» htt://erau.unba.org.ua.

Стягнути з Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва