Справа № 240/17896/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/17896/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

18 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянець А. Е.,

представника позивача: Могильницького В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Житомир про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії командування та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та скасувати спільне рішення командування та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене, у формі протоколу від 13 липня 2020 року за №8 та від 23 квітня 2021 року за №4 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати житлову комісію та командування військової частини НОМЕР_1 здійснити розрахунок виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле примішення з урахуванням граничної вартості будівництва 1 кв.м. загальної площі житла в регіоні щодо ОСОБА_1 та розглянути її засіданні, прийняти і включити ОСОБА_1 в Списки осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

- зобов`язати житлову комісію та командування військової частини НОМЕР_1 підготувати Список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Військовій частині НОМЕР_1 щодо ОСОБА_2 та направити на затвердження Головного квартирно-експлуатаційного управління для внесення на розгляд Комісії з контролю Збройних сил України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільні рішення командування військової частини НОМЕР_1 та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , що оформлені протоколом від 13.07.2020 № 8 та від 23.04.2021 № 4 є неправомірними та такими, що порушують конституційні права та гарантії позивача на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, оскільки діючим законодавстом у сфері соціального захисту військовослужбовців не передбачено права вказаних суб"єктів владних повноважень на прийняття рішення про обхід позивача у черзі при вирішення питання отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття рішення оформленого у формі протоколу від 13 липня 2020 року за №13 та від 23 квітня 2021 року за № 4 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене у формі протоколу № 8 від 13.07.2020 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 оформлене у формі протоколу № 4 від 23.04.2021 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле примішення та разом з обліковою справою направити до Квартирно - експлуатаційного відділу м.Житомир.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється ветераном військової служби та учасником бойових дій, що засвідчується посвідченням УБД серія АБ від 04 лютого 2004 року.

07 лютого 2004 року відповідно до наказу Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України №29 від 07 лютого 2004 року капітана ОСОБА_1 , заступника командира аеромобільної роти інструктора повітряно-десантної підготовки 13 окремого аеромобільного батальйону НОМЕР_2 окремої аеромобільної бригади 8 армійського корпусу було звільнено з військової служби у запас за п.63 пп.«а» (після закінчення строку контракту, з правом носіння військової форми).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2013 року ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку, однак рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2014 року (справа №295/19065/13-ц) позивача було поновлено на квартирному обліку з 30 липня 1993. Тобто позивач на даний час перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

30 жовтня 2019 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення у формі протоколу № 11, яким було вирішено, що дані ОСОБА_1 не мають протиріччя вимогам п.2 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей та прав грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 728. Також вирішено для надання остаточного рішення запропоновано КЕВ м.Житомир надіслати квартирну справу майора запасу ОСОБА_3 на розгляд ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

06.11.2019 представник КЕВ м.Житомир листом звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням повторно розглянути питання отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та винести відповідне рішення.

26 листопада 2019 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 спільно з командуванням військової частини було прийняте рішення, що оформлене протоколом №12 від 26 листопада 2019 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у зв`язку з тим, що він не належить до категорії осіб, на яких поширюється дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей та прав грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 728.

Однак, 05 серпня 2022 року КЕВ м.Житомира листом повідомило позивача про те, що питання отримання ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення знову розглядалося на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 . Зокрема, 13 липня 2020 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення у формі протоколу № 8, яким було вирішено при розгляді питання отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення прийнято рішення обійти в черзі капітана запасу ОСОБА_1 . Також, 23 квітня 2021 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення у формі протоколу № 4, яким також було вирішено при розгляді питання отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення прийнято рішення обійти в черзі капітана запасу ОСОБА_1 .

Вважаючи вказані дії та рішення командування та житлової комісії військової частини НОМЕР_1 протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення в механізмі, визначеному Порядком № 728 та з урахуванням приписів Інструкції № 380, а тому відповідач, вчиняючи оспорювані дії та приймаючи відповідні рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону № 2011-ХІІ).

Пунктом 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону № 2011-ХІІ).

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено частиною першою статті 9 ЖК громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до положень статей 9, 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.

Згідно із статями 48, 49 ЖК жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.

Відповідно статті 12 Закону № 2011-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі - постанова № 1081) затвердив Порядок № 1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно із пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Відповідно до пункту 29 Порядку №1081 військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Як слідує зі змісту пункту 9 статті 12 Закону №2011-ІІ та пункту 29 Порядку №1081 особа, яка звільнена з військової служби в запас або у відставку, має право на залишення на квартирному обліку з підстав, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак, пункт 30 Порядку №1081 передбачає випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку громадян, які потребують поліпшені житлових умов, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на грошову компенсацію, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку № 1081.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку право на отримання грошової компенсації є похідним від права на отримання житла та громадянин за своїм бажанням отримує або житло, або грошову компенсацію за нього. Якщо громадянин має право на отримання житла, отже він має право і на отримання грошової компенсації взамін даного житла.

Із матеріалів справи слідує, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29 березня 2013 року ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку, однак рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2014 року (справа №295/19065/13-ц) позивача було поновлено на квартирному обліку із 30 липня 1993 року.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2014 року (справа №295/19065/13-ц) встановлено, що позивач, у період із 01.08.1989 року по 07.02.2004 року проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом та був звільнений у запас за п.63 "а" (за закінченням строку контракту) має статус учасника бойових дій. Відповідно до довідки Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомира від 28.10.2014 року № 4428, позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 із 30.07.1993 року по 29.03.2013 року складом сім`ї (3 особи).

Аналізуючи зазначені обставини, колегія суддів зазначає, що позивач перебуває на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 із 30.07.1993 року по даний час, тобто майже 30 років.

Право позивача на перебування на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 та отримання житла встановлено рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18 листопада 2014 року (справа №295/19065/13-ц), яке вступило в законну силу, а тому додаткового доказування не потребує.

Отже, якщо позивач має право на отримання житла, то відповідно він має право і на отримання грошової компенсації взамін даного житла.

Визначення і надання розміру грошової компенсації здійснюються відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 (далі - Порядок № 728 ).

Сфера дії Порядку № 728 поширюється на:

- військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 і більше років, та членів їх сімей;

- осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей;

- сім`ї військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби;

- сім`ї померлих осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів.

Черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 5 Порядку №728).

Підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень (пункт 6 Порядку №728).

Таким чином, у разі звільнення військовослужбовця зі служби та наявністю у нього більше 20 років вислуги (в Порядку №728 не зазначено, що це повинна бути лише календарна вислуга) за відсутності підстав для зняття його з обліку, наведених у пункті 30 Порядку № 1081, за такою особою зберігається право на перебування на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, а отже і право на грошову компенсацію за належне їй для отримання жиле приміщення відповідно до вимог пункту 9 статті 12 Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 728.

Такий правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 683/2271/18 та постанові Верховного Суду від 10.08.2022 у справі №260/764/21.

Судом встановлено, що позивач (військовослужбовець запасу, має більше 20 років вислуги років) з 30.07.1993 по даний час (тобто, майже 30 років) перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в загальному порядку, а отже має право на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 12 Порядку № 728 житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні. Тобто житловим комісіям, вирішуючи питання про надання компенсації за належне для отримання жиле приміщення приймають одне із альтернативних рішень: про її надання або відмову в наданні. Прийняття такого рішення як "обійти в черзі" Порядком № 728 не передбачено, а тому не може вважатися протиправним.

Також Наказом Міністерства оборони України 31 липня 2018 року № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція №380).

Розділом VIIІ Інструкції №380 визначено, що на підставі аналізу кількісного обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України, ГКЕУ за пропозиціями КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів під час планування видатків на наступний бюджетний період визначає щорічну потребу в коштах для виплати грошової компенсації.

Після затвердження розподілу видатків ГКЕУ доводить обсяги виділених лімітів на виплату грошової компенсації на відповідний рік до військових частин, військових комісаріатів та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) районів для організації відповідної роботи щодо виплати грошової компенсації.

Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) інформують листом з повідомленням військовослужбовців та членів їх сімей, у яких настала черга на отримання житлових приміщень, про їх право на отримання грошової компенсації, її орієнтовний розмір та перелік документів, необхідних для її отримання, або надають таке повідомлення особисто під підпис.

Військовослужбовці та члени їх сімей за бажанням можуть особисто звернутися до житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про отримання грошової компенсації та отримати інформацію про орієнтовний розмір компенсації і перелік документів, необхідних для її отримання.

Для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру військовослужбовці та члени їх сімей подають до житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) документи, визначені в Порядку визначення розміру і надання грошової компенсації.

Житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) розглядають надані документи протягом десяти робочих днів та приймають відповідне рішення про надання грошової компенсації.

Про прийняте рішення житлова комісія у п`ятиденний строк письмово інформує військовослужбовців та членів їх сімей.

Протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) затверджується наказом командира військової частини та з обліковою справою направляється до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

На підставі отриманих документів у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району розробляється список осіб, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання житлове приміщення у військовій частині (далі - Список виплати грошової компенсації) (додаток 24), разом із розрахунком виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення (далі - Розрахунок) (додаток 25) окремо на кожного військовослужбовця.

Список виплати грошової компенсації, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Комісією з контролю Списків виплати грошової компенсації на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списків виплати грошової компенсації Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

- погодження виплати грошової компенсації;

- відмову в погодженні виплати грошової компенсації із зазначенням причини такої відмови.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення в механізмі, визначеному Порядком № 728 та з урахуванням приписів Інструкції № 380, а тому відповідач, вчиняючи оспорювані дії та приймаючи відповідні рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо способу захисту порушеного права колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд, серед іншого, може прийняти рішення про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення та разом з обліковою справою направити до КЕВ м.Житомир.

Такий спосіб захисту, на переконання колегії суддів, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства та не буде втручанням у дискреційні повноваження суб"єкта владних повноважень - житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 липня 2023 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.