Справа № 420/8938/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/8938/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року (суддя Єфіменко К.С., м. Одеса, повний текст рішення складений 25.05.2023) про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області до Подільської районної ради Одеської області про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області звернулась до адміністративного суду з позовом до Подільської районної ради Одеської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Подільської районної ради Одеської області щодо прийняття рішення 7 лютого 2020 року №402-VІІ "Про внесення змін до рішення районної ради від 22 грудня 2017 року №319-VII "Про передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Подільського району у комунальну власність Куяльницької об`єднаної територіальної громади" в частині вилучення зі списку в додатку №4 рішення районної ради від 22 грудня 2017 року №319-VІІ "Про передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Подільського району у комунальну власність Куяльницької об`єднаної територіальної громади" нежитлової будівлі (будівлю Котовської друкарні), розташованої за адресою: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Сільськогосподарська, 1;

- визнання незаконним та скасувати рішення Подільської районної ради Одеської області від 07 лютого 2020 року №402-VІІ "Про внесення змін до рішення районної ради від 22 грудня 2017 року №319-VII "Про передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ Подільського району у комунальну власність Куяльницької об`єднаної територіальної громади".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року, адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 31 січня 2023 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанції, суд касаційної інстанції зокрема, зазначив, що суди при вирішенні справи по суті позовних вимог не перевірили юрисдикцію, в межах якої має розглядатися ця справа, адже суть спору серед іншого стосується вирішення питання права власності на конкретне майно.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року провадження в адміністративній справі закрито на підстав пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Позивачу роз`яснено, що розгляд справи за заявленими ним позовними вимогами до Подільської районної ради Одеської області віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи подану скаргу апелянт зазначив, що Куяльницька сільська рада не просить визнати право власності на оспорювану нежитлової будівлі (будівлю Котовської друкарні), розташовану за адресою: 66300, Одеська область м. Подільськ, вул. Сільськогосподарська, 1, а просить визнати незаконним та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, як такі що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

При цьому апелянт зауважує, що перебування нерухомого майна у спільній власності територіальних громад сіл, селищ Подільського району позбавляє об`єднану територіальну громаду можливості ефективно управляти ним в інтересах членів громади та гарантувати вищий ніж до утворення об`єднаної територіальної громади рівень надання послуг, як то передбачено пунктом 5 частини І статті 4 Законом України "Про добровільне об`єднання територіальних громад".

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 304 КАС України не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й до дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За правилами пункту 5 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Отже, за змістом наведених норм до адміністративного суду за зверненням суб`єкта владних повноважень може бути подано позов лише у випадку спору між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також коли право звернення до суду з позовом до іншого суб`єкту владних повноважень надано такому суб`єкту законом.

Таким чином, за загальним правилом один орган державної влади (його посадова чи службова особа) не може звертатися з позовом до іншого органу, бо це означатиме позов держави до неї самої.

Винятком є компетенційний спір. Втім, хоча формально цей спір вирішується у позовному провадженні, по суті це не є спором про право. Натомість у такому судовому процесі суд дає тлумачення законодавства, роз`яснюючи межі компетенції органів.

При цьому під компетенційним спором слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.

Також для звернення до адміністративного суду суб`єкт владних повноважень як позивач повинен відповідати основним умовам, а саме: такий суб`єкт має бути наділений повноваженнями для звернення до суду.

Як свідчать матеріали справи, що розглядається, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що Подільська районна рада ухиляється від здійснення передачі Куяльницькій сільській раді нерухомого майна, чим порушує право комунальної власності об`єднаної територіальної громади щодо розпорядження та управління комунальним майном, яке задовольняє потреби членів цієї громади.

Враховуючи приватноправовий інтерес позивача та характер спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги слід зауважити, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що зазначений спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, є помилковими.

Таким чином, апеляційна скарга сільської ради не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду першої інстанції та не дають підстав уважати, що судом порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року про закриття провадження в адміністративній справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов