Справа № 440/8341/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8341/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області /надалі відповідач, ГУ ПФУ в Київській області/, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у перерахунку пенсії від 18 травня 2023 року №20165/03-16, яким відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку її пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 11 травня 2023 року пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ /а.с. 1-9/.

Позов обґрунтований тим, що 11 травня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №20165/03-16 від 18 травня 2023 року відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України Про державну службу, оскільки вона не досягла пенсійного віку та надана довідка від 06 січня 2023 року № 1600-0503-8/1040 про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, яка не відповідає встановленому зразку. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ, оскільки є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області свідомо не видає позивачу відповідну довідку (встановленої форми), щоб мати додаткові підстави для відмови у призначенні пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, відмовлено у залученні до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927), а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 37-40/ зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №20165/03-16 від 18 травня 2023 року відмовлено позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України Про державну службу, оскільки вона не досягла пенсійного віку (позивачу виповнилось лише повних 57 років, страховий стаж становить 44 роки 04 місяці 01 день). Крім того, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого у серпні 1998 року /а.с. 11/.

За змістом записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 , а також згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 11 січня 2023 року № 1600-0701-8/2295 з 14 березня 2001 року по 22 травня 2019 року, а також з 15 липня 2019 року по 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 працювала в органах Пенсійного фонду України на посадах спеціаліста та стаж державної служби Фокіної С.М. на дату звільнення становить 31 рік 02 місяці 14 днів /а.с. 15-17/.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та з 01 жовтня 2017 року отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 41/.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12 листопада 2021 року серії 12 ААВ №106961 /а.с. 10/ ОСОБА_1 з 13 жовтня 2021 року безстроково встановлено ІІ групу інвалідності по зору.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 11 травня 2023 року, в якій просила перевести її на пенсію згідно ЗУ "Про державну службу" /а.с. 44-46/.

Згідно розписки-повідомлення /а.с. 47/ ОСОБА_1 до вказаної заяви додала копії: паспорта серії НОМЕР_1 ; довідки про джерела доходів з 01 липня 2000 р. №1600-0503-8/1040; довідки про прийняття на роботу (навчання) №1600-0701-8/2295; довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; інший документ (у кількості 1); трудову книжку або документи про стаж серії №2640554.

Рішенням Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №20165/03-16 від 18 травня 2023 року /а.с. 42-43/ відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) у перерахунку пенсії за результатами розгляду її заяви від 11 травня 2023 року за № 1673 щодо переходу на пенсію за іншим законом - Законом України Про державну службу.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що «відповідно до пунктів 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-УІІ (далі- Закон № 889) державним службовцям за певних умов призначаються пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (далі Закон № 3723). Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацу 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, мають: - жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На призначення пенсії за Законом № 889 у порядку визначеному для осіб, які мають стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, визначених (ст. 37 Законом - № 3723) можуть розраховувати дві категорії осіб: - державні службовці, які на день набрання чинності Законом № 889 (01.05.2016) обіймають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 (сім категорій посад держслужбовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців відповідними актами Кабінету Міністрів України). У такому разі особа має набути 10 років стажу на посадах державних службовців саме на 01.05.2016 року; - особи, які на день набрання чинності Законом № 889 мають не менш 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723 (сім категорій посад держслужбовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців відповідними актами Кабінету Міністрів України). Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженою Постановою № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: - посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); - розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від перерв починаючи з 1 травня 2016 року. За бажанням осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат, визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. До заяви від 11 травня 2023 року №1673 ОСОБА_1 надала довідку від 06 січня 2023 року № 1600-0503- 8/1040 про посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років, яка не відповідає встановленому зразку. Враховуючи вищевикладене, право на перерахунок пенсії згідно поданої заяви у ОСОБА_1 , відсутнє, оскільки не досягла пенсійного віку».

Не погодившись з рішенням Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №20165/03-16 від 18 травня 2023 року, позивач звернулася до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Учасниками справи не заперечується, що позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV з 01 жовтня 2017 року.

Як слідує із змісту поданої позивачем заяви за призначенням / перерахунком пенсії від 11 травня 2023 року, позивач заявила про своє бажання перейти на пенсію згідно ЗУ Про державну службу. При цьому у заяві позивач не зазначила по якому саме Закону України Про державну службу (Закону № 889-VIII чи Закону №3723-ХІІ) вона бажає отримувати пенсію, але із змісту позовної заяви можна встановити, що позивач бажала отримувати пенсію по інвалідності, передбачену статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Спеціальним законом, який регулює особливості призначення пенсії державним службовцям, є Закон України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності з 01 травня 2016 року /надалі Закон № 889-VIII/.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, чинний Закон України Про державну службу містить відсилочну норму до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас пункт 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII містить норму, якою встановлено, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ /надалі Закон № 3723-ХІІ/ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років - які народилися по 31 грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" 3551-12, та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" 203/98-ВР), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII 889-19 "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру" 1697-18, "Про судоустрій і статус суддів" 1402-19, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" 3668-17 (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") відповідно до цієї статті у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 року N 889-VIII 889-19 "Про державну службу", а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру" 1697-18, "Про судоустрій і статус суддів" 1402-19, виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

У разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності виплата пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до цього Закону, здійснюється у порядку, визначеному статтею 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15.

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15.

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Державний службовець, звільнений з державної служби у зв`язку з засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, пов`язане з корупцією, позбавляється права на одержання пенсії, передбаченої цією статтею. В таких випадках пенсія державному службовцю призначається на загальних підставах.

Отже, положеннями чинного Закону України Про державну службу №889-VIII передбачена можливість застосування статті 37 Закону №3723-ХІІ до осіб, зазначених в пунктах 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII. В свою чергу з аналізу положень статті 37 Закону №3723-ХІІ, що регулюють призначення пенсії по інвалідності, слідує, що пенсія по інвалідності призначається: 1) особам, які визнані інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, - за наявності у них страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, та стажу державної служби не менше 10 років; 2) особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності - за наявності у них страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, та стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах, - не менше 10 років. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби, а також незалежно від часу досягнення пенсійного віку. Особам, які є державними службовцями на час звернення за призначенням пенсії, пенсія по інвалідності призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія по інвалідності призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування/ страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У постанові від 13 лютого 2019 року (справа №822/524/18) Велика Палата Верховного Суду серед іншого, зазначила, що: «Стосовно аргументів ГУ ПФУ у Хмельницькій області, які підтримані й судом першої інстанції, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж.

ВеликаПалата Верховного Суду вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку».

Тож Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок, що Закон (№ 3723-XII) не пов`язує призначення пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку.

Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, наведений висновок Верховного Суду є обов`язковим для врахуванням судом першої інстанції та суд першої інстанції не має права відступити від такого висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.

Як встановлено судом, підставами для відмови позивачу у переведенні її на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу» було не досягнення позивачем пенсійного віку та невідповідність довідки про складові заробітної плати державного службовця від 06 січня 2023 року № 1600-0503-8/1040 встановленому зразку.

Беручи до уваги наведений висновок Верховного Суду та те, що положення статті 37 Закону №3723-ХІІ, що регулюють призначення пенсії по інвалідності державному службовцю, не пов`язують призначення пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №20165/03-16 від 18 травня 2023 року є протиправним та підлягає скасуванню, а тому наявні підстави для задоволення відповідної позовної вимоги.

При цьому суд також врахував, що в оскаржуваному рішенні відповідач не надавав оцінку наявності у позивача всіх фактичних та правових підстав для призначення пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, зокрема наявності у позивача, яка відноситься до осіб з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, - страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, та стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах, - не менше 10 років, а тому оцінка відповідачем довідки про складові заробітної плати №1600-0503-8/1040 від 06 січня 2023 року на відповідність її вимогам законодавства була передчасною.

Вирішення питання щодо наявності чи відсутності у позивача фактичних та правових підстав для призначення чи відмови у призначенні (переведенні) позивачу пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду. Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили, а не забезпечення ефективності державного управління, інакше б порушувався принцип розподілу влади. Тож завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень (вчинення дій, допущення бездіяльності), а не розгляд документів про призначення пенсії.

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16 грудня 2020 року №25-1) /надалі - Порядку №22-1/, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 11 травня 2023 року, є Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, то саме цей орган і має продовжити процедуру розгляду заяви позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 11 травня 2023 року та у разі наявності всіх фактичних та правових підстав прийняти рішення про переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача відповідно до встановлених у справі обставин та висновків суду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 11 травня 2023 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

У зв`язку з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 11 травня 2023 року пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про розподіл судових витрат на оплату правничої допомоги, яка надана адвокатом Дроменко Людмилою Василівною на підставі ордеру серії ВІ № 1150583 від 20 червня 2023 року /а.с. 28/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до частини третьої цієї статті належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами другою - п`ятою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат. В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Тобто, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Такі висновки щодо застосування процесуальних норм містяться в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №200/1138/20-а.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката Дроменко Людмили Василівни в сумі 6700,00 грн позивачем надано до суду копії договору про надання правової допомоги №8 від 08 травня 2023 року, укладеного між адвокатом Дроменко Людмилою Василівною та позивачем (клієнт) /а.с. 25/, звіту про виконану роботу (акт прийому-передачі наданих послуг) від 20 червня 2023 року /а.с. 27/, квитанції №8 від 20 червня 2023 року /а.с. 26/.

Відповідно до пункту 1 Договору про надання правової допомоги №8 від 08 травня 2023 року характер правової допомоги: представництво та захист інтересів у адміністративній справі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (відповідач ГУ ПФУ в Полтавській області, перехід на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»). Зміст доручення: представлення інтересів у Полтавському окружному адміністративному суді. Конкретний обсяг та види наданих послуг, в рамках даного договору, визначається адвокатом у звіті про виконану роботу (акті прийому-передачі наданих послуг).

Згідно із пунктом 3 вказаного Договору розмір гонорару (оплати) всього - 6700,00 грн, завдаток 6700,00 грн.

Відповідно до звіту про виконану роботу (акт прийому-передачі наданих послуг) від 20 червня 2023 року відповідно до договору про надання правової допомоги №8 від 08 травня 2023 року адвокатом Дроменко Людмилою Василівною надані (виконані) наступні правові послуги: консультування клієнта (роз`яснення порядку вирішення порушеного питання, підготовка заяви до відповідача з питань досудового врегулювання спору) (період надання послуги: травень 2023 року, кількість годин: 2 год); підготовка позовної заяви (вивчення нормативно-правової бази, написання позову з додатками), зустріч з клієнтом для підписання позову, подання позову до суду, вивчення відзиву відповідача (період надання послуги: червень-липень 2023 року, кількість годин: 4 год); отримання копії рішення суду по справі (період надання послуги: вересень 2023 року, кількість годин: 1 год). Фіксована сума гонорару - 6700,00 грн.

Згідно з квитанцією №8 від 20 червня 2023 року позивачем сплачено адвокату Дроменко Людмилі Василівні на підставі договору про надання правової допомоги №8 від 08 травня 2023 року гонорар у сумі 6700,00 грн.

Дослідивши надані позивачем документи в системному зв`язку з кількістю та якістю виконаних адвокатом робіт, наданих послуг, підготовлених та поданих суду письмових матеріалів та доказів, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи (яка не характеризується наявністю виключної правової проблеми та не потребує встановлення значного обсягу фактичних обставин справи та вжиття дій щодо збирання значного обсягу доказів), а відтак підлягає зменшенню до 2000,00 грн.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.

Оскільки позивач витрат по сплаті судового збору за подання цього позову не понесла, то відсутні підстави для розподілу таких судових витрат на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія. буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, ідентифікаційний код 22933548) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у перерахунку пенсії №20165/03-16 від 18 травня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 11 травня 2023 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк