Справа № 380/9662/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9662/23
провадження № П/380/9744/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року

Зал судових засідань №7,

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Богданова А.В.,

за участю сторін:

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «ТЕСТАВТО» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «ТЕСТАВТО» (місцезнаходження: с. Кузьміно, Мукачівський район, Закарпатська область, 89633; ) звернулося з позовною заявою до Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка, 1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ ВП: 43971343), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100009/2 від 13.01.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/000080 від 13.01.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданої позивачем митної декларації, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100009/2 від 13.01.2023, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/000080 від 13.01.2023. Вважає такі рішення та картку відмови необґрунтованими та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Зазначає, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого ст.57 Митного кодексу України щодо порядку визначення митної вартості товару. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому зазначених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України документів розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, що унеможливлює законне витребування додаткових документів за частиною 3 статті 53 Митного кодексу України. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Однак, відповідач безпідставно їх не врахував у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 22.05.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача 07.06.2023 надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що обов`язок доведення заявленої у митній декларації митної вартості лежить на декларантові. При цьому, для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Вказує, що під час здійснення митного контролю товару «Шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів», торгова марка KORYO, країна виробництва Китай, за ціною 2,7423 Дол. США за кг, на умовах поставки FOB QINGDAO за митною декларацією від 12.01.2023 №23UA06U3 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах.

За результатами опрацювання було встановлено, що відомості щодо складових митної вартості (транспортування, відсутність платіжних доручень про оплату за товар) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, крім того Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих позивачем документах. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МКУ, декларанту було надіслано повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару.

Вказує, що на вимогу митного органу, декларантом надіслано наступні документи: банківські СВІФТи на оплату перевезення; Договір на послуги складу в Гданську; СВІФТ на оплату товару; Договір на транспортування від 02.01.2023 №02-01/23; Договір на здійснення морського перевезення; Інших документів не надано; перекладів документів не надано. При цьому, зазначає, що СВІФТи на оплату за товар надано на суму 68 394,00 доларів США, тоді як згідно з інвойсом №КС221021УГ-2 від 21.11.2022 вартість товару становить 33400,00 доларів США. Щодо наданих послуг на складі в Гданську, подано СВІФТи на загальну суму 3117,00 євро, тоді як у фактурах-проформах від 27.12.2022 та від 31.12.2022 загальна сума послуг становить 1692,00 євро. Тобто, фактично здійснено оплату на більшу суму ніж виставлені рахунки. У договорі на транспортування від 02.01.2023 №02-01/23 зазначено, що умови перевезення визначені у Заявці. Заявка відсутня. В договорі зазначена вартість перевезення - 56000,00 грн., що не відповідає сумі, зазначеній в рахунку на транспортування. Коносамент на вимогу органу не надано. Не здійснено переклад поданих документів. Експортна декларація на китайській мові; рахунки за надані послуги складені на іноземній мові, що не дозволяє встановити надані послуги.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №500500/2022/46850 від 21.12.2022 (де вартість такого товару становить 3,01 дол. США за кг). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Таким чином, Львівська митниця вважає, що спірне рішення та картка відмови прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню, а тому просить у задоволенні позову відмовити.

27.06.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судові засідання представник позивача не з`являвся, просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Між Приватним підприємством «ТЕСТАВТО» (Україна) (Покупець) та Компанією «ALTILA TILE LIMITED» (Китай) (Продавець) 27.06.2022 було укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу SHTST/TT-06272022, за яким Продавець відвантажує Товар - вантажні шини та легкові шини, вказаний у Комерційному інвойсі, а Покупець отримує Товар відповідно до комерційного інвойсу, який є невід`ємною частиною цього Контракту.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що загальна вартість товару за цим договором вказується в комерційному інвойсі, що додається до кожної конкретної поставки товару.

Відповідно до п. 3.3 ціна товару утворюється відповідно до того, на яких умовах «Інкотермс-2010» вона була поставлена Продавцем.

Згідно з пунктами 5.1 - 5.4 Договору Продавець поставляє Покупцю товар на умовах часткової передплати від загальної вартості рахунку-проформи банківським перерахуванням на розрахунковий рахунок Продавця. Об`єм передплати для кожної конкретної поставки визначається шляхом переговорів по електронній пошті представниками Сторін і вказується в інвойсі, що додається до кожної конкретної поставки товару.

Протягом 20 календарних днів з моменту зарахування передплати на розрахунковий рахунок Продавця, Продавець готує товар до відвантаження.

Продавець повідомляє Покупця про відвантаження товару, шляхом відправлення Покупцю копії коносаменту.

Покупець оплачує решту суми вартості товару, згідно з комерційним інвойсом, за 7 (сім) днів до прибуття товару в порт Одеси. Оплата здійснюється протягом 3-х днів.

З метою здійснення митного оформлення придбаного товару «Шини пневматичні гумові для вантажних автомобілів», торгова марка KORYO, країна виробництва Китай, 13.01.2023 представником Позивача - Паламарчуком К.Ю. (декларантом) було подано митну декларацію №23UA06U3 від 12.01.2023, в якій митна вартість товару була визначена за ціною рахунка-фактури.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення позивач надав митному органу разом з декларацією №23UA06U3 від 12.01.2023 наступні документи:

- пакувальний лист №KC221021VT-2 від 21.11.2022;

- рахунок-фактура (інвойс) (про вартість товару) №KC221021VT-2 від 21.11.2022 на суму 33400,00 USD;

- автотранспортна накладна від 10.01.2023;

- сертифікат про походження товару №22C3702M8324/00371 від 22.11.2022;

- рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №070 від 27.12.2022 на суму 1385,00 EUR;

- рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) № 070 від 31.12.2022 на суму 307,00 EUR;

- рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №1 від 03.01.2023 на суму 60000,00 грн.;

- рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №SZ22110602 від 29.11.2022 на суму 6500,00 USD;

- довідку про транспортні витрати б/н від 05.01.2022;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №SHTST/TT-06272022 від 27.06.2022;

- договір про надання послуг митного брокера №050721 від 05.07.2021;

- експортну декларацію Польщі №TT 23PL322080NU5LP9B2 від 04.01.2023.

Оскільки відповідачем виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості товару, позивачу відповідно до ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України була виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана, зокрема запропоновано надати наступні документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На запит митного органу декларантом 12.01.2023 додатково надано наступні документи:

- договір (контракт) на перевезення вантажу за маршрутом м. Гданськ (Польща) смт. Чинадійово (Україна) від 02.01.2023 №02-01/23;

- договір (контракт) про надання послуг зберігання у складі в м. Гданську (Польща) б/н від 23.11.2022;

- договір (контракт) на здійснення морського перевезення №SZ22070494 від 27.07.2022;

- банківські платіжні документи:

SWIFT 26 від 28.12.2022 на суму 2810,00 EUR на підтвердження оплати по рахунку-фактурі (про надання транспортно-експедиційних послуг) №070 від 27.12.2022 на суму 1385,00 EUR;

SWIFT 28 від 03.01.2023 на суму 307 EUR на підтвердження оплати по рахунку-фактурі (про надання транспортно-експедиційних послуг) № 070 від 31.12.2022 на суму 307,00 EUR;

SWIFT 24 від 20.12.2022 на суму 6500 USD на підтвердження оплати по рахунку-фактурі (про надання транспортно-експедиційних послуг) №SZ22110602 від 29.11.2022 на суму 6500,00 USD;

SWIFT №20 від 10.11.2022 на суму 53394,00 USD та SWIFT №23 від 16.12.2022 на суму 15000,00 USD на підтвердження оплати за товар по рахунку-фактурі №KC221021VT-2 від 21.11.2022 на суму 33400,00 USD;

- експортну декларацію Китаю №01130262 від 23.11.2022.

Не погодившись з заявленою декларантом митною вартістю товару в декларації №23UA06U3 від 12.01.2023, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100009/2 від 13.01.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/000080 від 13.01.2023.

Згідно з п. 33 вищевказаного рішення обставинами прийняття рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості товару, зазначено: «Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI ( далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: - у гр.3 ЦМР зазначено місце призначення - Мукачивській р-н, с. Кузмино, проте, у рахунку на оплату транспортування від 03.01.2023 №1 вказано маршрут - Рава-Руська-Чинадійове; - в гр..44 МД контракт купівлі продажу внесено під кодом 4104 «прямий контракт з виробником», сторона контракту- ALTILA TIRE LIMITED, у контракті п.1.1 зазначено, що виробник товару що постачається - ALTILA TIRE LIMITED, натомість у електронному інвойсі зазначений виробник - KORYO TYRES INDUSTRIAL; - товар постачається на умовах - FOB QINGDAO, договір на перевезення відсутній; - у п.5.1 Контракту зазначено, що товар постачається на умовах часткової попередньої оплати відповідно до Проформи, проте Проформа до митного оформлення не надана; обсяг попередньої оплати визначається у інвойсі, проте у інвойсі відсутня зазначена інформація; - п.5.4 Контракту повна оплата здійснюється за 7 днів до прибуття в порт Одеса, проте, відповідно до відомостей у товаросупровідних документах, вантаж прибув у порт Гданськ. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скерована вимога щодо надання додаткових документів наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано наступні документи: -Банківські СВІФТи на оплату перевезення без відміток банку, у розділі призначення платежу міститься загальне посилання на контракт; -договір на послуги складу в Гданську; -СВІФТ на оплату товару; -договір на транспортування від 02.01.2023 №02-01/23, у договорі зазначено, що умови перевезення визначені у Заявці. Заявка відсутня. Зазначена сума договору 56000 грн не відповідає сумі рахунку на транспортування; Договір на здійснення морського перевезення; Інших документів не надано; перекладів документі не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ (Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувало МД UA 500500/2022/46850 від 21.12.2022, де вартість такого товару становить 3,01 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач зі спірними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

У відповідності до вимог ст. 1 Митного кодексу України (далі МК України), в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. ч. 1, 2 ст. 53 МК України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст.337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене частиною 5 статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Так, як зазначалося вище, з матеріалів справи судом встановлено, що для підтвердження вартості товару разом з митною декларацією №23UA06U3 від 12.01.2023 позивачем було надано відповідача наступні документи: пакувальний лист №KC221021VT-2 від 21.11.2022; рахунок-фактура (інвойс) (про вартість товару) №KC221021VT-2 від 21.11.2022 на суму 33400,00 USD; автотранспортна накладна (CMR) від 10.01.2023; сертифікат про походження товару №22C3702M8324/00371 від 22.11.2022; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №070 від 27.12.2022 на суму 1385,00 EUR; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) № 070 від 31.12.2022 на суму 307,00 EUR; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №1 від 03.01.2023 на суму 60000,00 грн.; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №SZ22110602 від 29.11.2022 на суму 6500,00 USD; довідку про транспортні витрати б/н від 05.01.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №SHTST/TT-06272022 від 27.06.2022; договір про надання послуг митного брокера №050721 від 05.07.2021; експортну декларацію Польщі №TT 23PL322080NU5LP9B2 від 04.01.2023.

Згідно з п. 3.2 Зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу №SHTST/TT-06272022 від 27.06.2022 (далі Договір №SHTST/TT-06272022), загальна вартість товару за цим договором вказується в комерційному інвойсі, що додається до кожного конкретного постачання товару.

Відповідно до п. 3.3 Договору №SHTST/TT-06272022 ціна товару утворюється відповідно до того, на яких умовах «Інкотермс-2010» вона була поставлена продавцем.

Як видно з рахунку рахунку-фактури (інвойсу) №KC221021VT-2 від 21.11.2022, вартість товару, який підлягає поставці позивачу складає 33400,00 USD, при цьому продавцем визначено умови поставки FOB QINGDAO («Франко борт», місто Ціндао), що за правилами «Інкотермс-2010» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Тобто, при визначенні митної вартості товару до фактурної вартості товару повинна додаватися сума витрат на перевезення вантажу від місця QINGDAO (Китай) до митного кордону України.

Таким чином, за даних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України одночасно з митною декларацією декларант повинен подати митному органу транспортні (перевізні) документи на підтвердження вартості товару.

Водночас, як встановлено судом, позивачем первинно до митного оформлення подано рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, послуг зберігання, перевантаження товару, тощо, однак серед поданих документів були відсутні відповідні договори (контракти) про надання вказаних послуг.

Суд зазначає, що контракт є тим документом, що підтверджує митну вартість товарів, подання якого є передбачене п.2 ч.2 ст. 53 Митного кодексу України, умови якого засвідчують ціну товару, умови поставки, оплати тощо, що і входить до складових митної вартості.

Суд також зауважує, що згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) №KC221021VT-2 від 21.11.2022 та пакувальним листом №KC221021VT-2 від 21.11.2022, товар переміщувався морським видом транспорту у контейнерах №MRSU6454481/CN0037318 за коносаментом №223249836, однак для підтвердження даного перевезення декларантом не надано коносамент.

Окрім цього, подані позивачем до митного оформлення документи містять певні розбіжності, зокрема у графі 3 автотранспортної накладної (CMR) від 10.01.2023 зазначено місце доставки товару - Мукачивській район, с. Кузьмино, будинок 46, проте, у рахунку на оплату транспортування від 03.01.2023 №1 вказано маршрут- Рава-Руська-Чинадійове.

У п.5.1 Договору №SHTST/TT-06272022 зазначено, що товар постачається на умовах часткової попередньої оплати відповідно до проформи, проте проформа до митного оформлення також не була надана; обсяг попередньої оплати визначається у інвойсі, проте у інвойсі відсутня зазначена інформація; Згідно з п.5.4 Договору №SHTST/TT-06272022 повна оплата здійснюється за 7 днів до прибуття в порт Одеса, проте, відповідно до відомостей у товаросупровідних документах, вантаж прибув у порт Гданськ, окрім цього були відсутні відповідні платіжні доручення, на підтвердження оплати за товар.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та що вже наявна в митного органу щодо ідентичного товару.

Суд зазначає, що законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню.

Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а декларант має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності визначення митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митного органу щодо підтвердження митної вартості товарів.

Окрім цього, відповідно до ст. 245 Митного кодексу України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

З аналізу вказаної норми випливає, що вимагати переклад українською мовою документів, наданих декларантом разом з митною декларацією, митний орган може лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Суд зауважує, що більшість із поданих позивачем до митного оформлення документів, були складені іноземною мовою, зокрема пакувальний лист №KC221021VT-2 від 21.11.2022; рахунок-фактура (інвойс) (про вартість товару) №KC221021VT-2 від 21.11.2022; автотранспортна накладна (CMR) від 10.01.2023; сертифікат про походження товару №22C3702M8324/00371 від 22.11.2022; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №070 від 27.12.2022 на суму 1385,00 EUR; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) № 070 від 31.12.2022 на суму 307,00 EUR; рахунок-фактуру (про надання транспортно-експедиційних послуг) №SZ22110602 від 29.11.2022 на суму 6500,00 USD; експортну декларацію Польщі №TT 23PL322080NU5LP9B2 від 04.01.2023.

Відтак, враховуючи виявлені митним органом розбіжності у поданих позивачем документах, а також відсутність усіх документів, які підтверджують складові митної вартості товару, суд вважає, що відповідач обґрунтовано вимагав у декларанта їх переклади українською мовою.

Як встановлено судом вище з матеріалів справи, на вимогу митного органу декларантом було надано наступні додаткові документи: договір (контракт) на перевезення вантажу за маршрутом м. Гданськ (Польща) смт. Чинадійово (Україна) від 02.01.2023 №02-01/23; договір (контракт) про надання послуг зберігання у складі в м. Гданську (Польща) б/н від 23.11.2022 (без перекладу); договір (контракт) на здійснення морського перевезення №SZ22070494 від 27.07.2022; банківські платіжні документи: SWIFT 26 від 28.12.2022 на суму 2810,00 EUR на підтвердження оплати по рахунку-фактурі (про надання транспортно-експедиційних послуг) №070 від 27.12.2022 на суму 1385,00 EUR; SWIFT 28 від 03.01.2023 на суму 307 EUR на підтвердження оплати по рахунку-фактурі (про надання транспортно-експедиційних послуг) № 070 від 31.12.2022 на суму 307,00 EUR; SWIFT 24 від 20.12.2022 на суму 6500 USD на підтвердження оплати по рахунку-фактурі (про надання транспортно-експедиційних послуг) №SZ22110602 від 29.11.2022 на суму 6500,00 USD; SWIFT №20 від 10.11.2022 на суму 53394,00 USD та SWIFT №23 від 16.12.2022 на суму 15000,00 USD на підтвердження оплати за товар по рахунку-фактурі №KC221021VT-2 від 21.11.2022 на суму 33400,00 USD (без перекладу); експортна декларація Китаю №01130262 від 23.11.2022 (без перекладу).

Водночас, судом встановлено, що до вказаних документів декларантом не долучено коносаменту.

З огляду на наведене, суд звертає увагу, що коносамент (Bill of Lading) - документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу.

В момент відправлення вантажу морським транспортом відправник повинен укласти договір перевезення із морським перевізником, визначивши пункт призначення, умови перевезення та оплати. Виписуванням коносаменту перевізник підтверджує укладання такого договору, при цьому всі основні умови цього договору переносяться в коносамент.

Коносамент виписується (підписується капітаном або аґентом перевізника) винятково в момент прийняття вантажу на борт. Таким чином підписаний коносамент одночасно виступає і документом, що підтверджує факт передачі вантажу для доставки (замінює акт приймання-передачі).

Коносамент виконує три основні функції: свідчить про укладення договору перевезення вантажу морським шляхом, за яким перевізник зобов`язується доставити вантаж та видати отримувачу; засвідчує факт прийняття вантажу для перевезення; є товаросупровідним документом, оскільки дає право на одержання вантажу тому, на кого він виписаний.

Видача вантажу здійснюється при пред`явленні коносаменту. Відправник зобов`язаний передати оригінал коносаменту отримувачу вантажу. Це надає можливості обігу коносаменту, а також є додатковим способом захисту прав (відправивши вантаж відправник може не передавати оригінал коносаменту отримувачу до моменту виконання зустрічного зобов`язання, наприклад, оплати). Відсутність оригіналу коносаменту позбавляє отримувача можливості отримати вантаж.

Згідно зі статтею 1 Кодексу торговельного мореплавства України, такий регулює відносини, що виникають з торговельного мореплавства.

Під торговельним мореплавством у цьому Кодексі розуміється діяльність, пов`язана з використанням суден для перевезення вантажів, пасажирів, багажу та пошти, рибогосподарської діяльності, розвідки та видобування корисних копалин, пошуку і рятування людей, що зазнали лиха на морі, виконання буксирних, криголамних і аварійно-рятувальних операцій, навігаційно-гідрографічних робіт, прокладання кабелю, а також для інших господарських, наукових і культурних цілей.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 134 Кодексу торговельного мореплавства України коносамент є одним з документів, який підтверджує існування і зміст договору морського перевезення вантажу.

При цьому, Кодекс торговельного мореплавства України передбачає видачу вантажу лише за оригіналом коносаменту, зокрема статтею 162 Кодексу передбачено, що вантаж видається в порту призначення: 1) за іменним коносаментом одержувачу, вказаному в коносаменті, або особі, якій коносамент було передано за іменним передаточним написом або в іншій формі з дотриманням правил, установлених для передачі боргової вимоги; 2) за ордерним коносаментом - відправнику або одержувачу залежно від того, складений коносамент «наказу відправника» або «наказу одержувача», а в разі наявності у коносаменті передаточних написів - особі, зазначеній в останньому з неперервного ряду передаточних написів, або пред`явникові коносамента з останнім бланковим написом; 3) за коносаментом на пред`явника - пред`явнику коносамента.

Так, згідно з п. 5.3 Договору №SHTST/TT-06272022 Продавець повідомляє Покупця про відвантаження товару пересиланням Покупцю копії коносаменту.

Відповідно до п. 6.1 Договору №SHTST/TT-06272022 постачання товару супроводжується такими документами: контрактом 1 копія, завірена печаткою Покупця; експортною декларацією 1 копія; комерційним інвойсом 1 оригінал; пакувальним листом 1 оригінал; сертифікат походження 1 оригінал; повний комплект чистих бланків коносаментів 3 оригінали, 3 копії.

Як зазначалося вище, згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи лише, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Оскільки відповідно до умов Договору №SHTST/TT-06272022 та рахунку-фактури (інвойсом) №KC221021VT-2 від 21.11.2022 визначено, що продавець постачає товар на умовах FOB QINGDAO, згідно з "Інкотермс 2010", товар переміщувався морським видом транспорту у контейнерах №MRSU6454481/CN0037318 за коносаментом №223249836, то в даному випадку такий коносамент є документом, який підтверджує митну вартість товару по декларації №23UA06U3 від 12.01.2023.

З урахуванням зазначеного, декларантом не надано інформацію щодо вартості транспортних витрат на доставку товарів у контейнерах №MRSU6454481/CN0037318 за маршрутом Qingdao (Китай) - м.Гданськ (Польща), що є складовими митної вартості.

Окрім цього, як видно з рахунку на оплату №1 від 03.01.2023, наданого позивачем на підтвердження вартості послуг з перевезення товару за маршрутом м. Гданськ (Польща) д/к Рава-Руська (Україна), вартість перевезення становить 55000,00 грн., тоді як у договорі на транспортування від 02.01.2023 №02-01/23 зазначена вартість перевезення - 56000,00 грн. У вказаному договорі також передбачено, що умови перевезення визначені у Заявці, однак така Заявка не надана ні відповідачу на момент митного оформлення, ні суду.

Щодо поданих позивачем на вимогу митного органу квитанцій для підтвердження здійснення SWIFT платежів за товар та надані послуги по транспортуванню/зберіганню товару, суд зауважує, що згідно з рахунком-фактурою №KC221021VT-2 від 21.11.2022, вартість товару який підлягав поставці становить 33400,00 USD, тоді як згідно з квитанціями SWIFT №20 від 10.11.2022 на суму 53394,00 USD та SWIFT №23 від 16.12.2022 на суму 15000,00 USD, позивачем в загальному сплачено на рахунок продавця 68394,00 USD.

Таким чином, ціна, яка фактично була сплачена декларантом за товар, становить - 68394,00 USD.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що загальна сума шин, що поставлялися за оскаржуваною поставкою складає - 33400,00 доларів США, проте у зв`язку з наявністю іншої поставки, за якою загальна сума товару складає 34994,00 доларів США, що підтверджується Комерційним інвойсом №КС221021VT-2 від 14.11.2022, а також однорідністю товару, одним контрактом та однаковими умовами поставки шин, покупець сплатив суму - 68394,00 доларів США, яка складається із загальної вартості цих двох поставок, оскільки позивачем відповідного інвойсу не надано ні відповідачу під час митного оформлення, ні суду під час судового розгляду.

Крім того, щодо вартості наданих послуг на складі в м. Гданськ (Польща), позивачем долучено квитанції SWIFT 26 від 28.12.2022 на суму 2810,00 EUR та SWIFT 28 від 03.01.2023 на суму 307 EUR, тобто загальною сумою 3117,00 EUR, тоді як згідно з рахунком-фактурою (про надання транспортно-експедиційних послуг) №070 від 27.12.2022 на суму 1385,00 EUR та №070 від 31.12.2022 на суму 307,00 EUR, загальна вартість таких послуг становить 1692,00 EUR. Тобто, фактично здійснено оплату на більшу суму, ніж виставлені рахунки. При цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує виявлені розбіжності.

Таким чином, суд вважає, що надані позивачем документи та дані, які в них містяться не спростовують сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості товару, не є достатніми для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

У даній справі необхідно врахувати позицію Верховного суду, що викладена в постановах від 16.04.2019 у справі №804/16271/15 та від 10.06.2020 у справі №1.380.2019.004752, в якій зокрема зазначено, що незважаючи на те, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві, останнім не спростовані встановлені у ході митного контролю невідповідності та розбіжності у поданих до митного оформлення документах та не доведено обґрунтованості визначення митної вартості товарів за основним методом.

Отже, оскільки, відсутні товаро-транспортні документи (коносамент) та наявні розбіжності в документах, що стосується вартості як самого товару, так і його перевезення, навантаження та розвантаження, суд погоджується з висновками митного органу про те, що в даному випадку встановити задекларовану позивачем митну вартість товару не надається можливим.

Як встановлено судом вище з матеріалів справи, за результатами розгляду всіх наданих декларантом документів Львівська митниця дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Відповідно до частини 4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Тобто кожен учасник консультацій повинен надати наявну у нього знеособлену інформацію про митні оформлення ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, чи товарів, які не є ідентичними чи подібними (аналогічними), однак співпадають по опису та коду товару згідно УКТЗЕД. І за результатами таких консультацій та обміну інформацією вже і приймається рішення.

Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100009/2 від 13.01.2023, відповідно до ст.57 МК України митним органом проведено консультації з декларантом.

При цьому, з огляду на встановлені вище обставини справи, суд погоджується з висновком відповідача про неможливість застосування митницею наступних методів визначення митної вартості, а саме, методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості, а тому, Львівською митницею правомірно застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України) та використано як джерело інформації для коригування митної вартості МД UA500500/2022/46850 від 21.12.2022, де вартість такого товару становить 3,01 дол.США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилося.

Суд також відхиляє посилання позивача на необґрунтування митним органом при здійсненні коригування неможливості застосувати основний метод - вартість товару, оскільки у спірному рішенні Львівської митниці детально зазначено підстави його прийняття та зазначено як законодавчі норми, так і фактичні обставини, які стали підставою для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. Крім того, в спірному рішенні митниці зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, обраний декларантом.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, суд приходить висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA209000/2023/100009/2 від 13.01.2023 відповідає вимогам, передбаченим Митним кодексом України, а тому позовні вимоги про його скасування задоволенню не підлягають.

Оскільки вищевказане рішення про коригування митної вартості стало підставою для прийняття картки відмови в прийняті митної декларації , митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/000080 від 13.01.2023, відтак позовна вимога про її скасування є похідною та також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2023.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна