Справа № 358/1020/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 358/1020/22 Суддя (судді) першої інстанції: Тітов М.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Губська Л.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Богуславського районного суду Київської області від 27 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернігівській області та Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Харченко Юлії Олександрівни у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАР №6046073 від 19.10.2022;

- справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

Позов обґрунтовано тим, що інспектор поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 122 КУпАП, позивачу не надав можливість ознайомитися з матеріалами справи, дати пояснення, подати покази; не роз`яснив право, що він при розгляді справи може користуватися юридичною допомогою адвоката; в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовується рішення посадової особи про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Також позивач зазначив, що на даній ділянці дороги були відсутні дорожні знаки 5,49; 5,70, відповідно, обмеження швидкості в 50 км/год до нього не застосовується. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності було протиправним, оскільки швидкість руху, з якою він рухався, не відповідає швидкості, яка була зафіксована приладом «TruCam LТС20/20 TC000744», так як даний прилад використовувався інспектором роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції Харченко Ю.О. з порушеннями. Тому позивач постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП, у зв`язку з чим просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 27 квітня 2023 року даний адміністративний позов - задоволено в повному обсязі.

Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що з наданих відповідачем відеозаписів не можливо прослідкувати та встановити факт щодо наявності дорожнього знаку 5.49 на початку населеного пункту, яким би мав керуватись позивач, оскільки наявність забудови населеного пункту, в межах якої рухався автомобіль позивача, може свідчити, що це дійсно є населений пункт, але не можливо без наявності дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» визначитись, чи діють вимоги ПДР, що визначають порядок руху в населених пунктах, чи такі вимоги не діють, оскільки міг бути знак 5.51«Початок населеного пункту».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу під керуванням позивача здійснювалося в с. Гарбузин, Чернігівської обл., позначеному дорожнім знаком 5.49 розділу 33 ПДР, в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до норм статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 19 жовтня 2022 року інспектор роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенант поліції Харченко Юлія Олександрівна винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6046073 від 19.10.2022.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статтею 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за те, що 19.10.2022 о 10:23 годині водій ОСОБА_1 , рухаючись в с. Гарбузин Козелецького району Чернігівської області по автодорозі М - 01, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ - Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1 , їхав в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 зі швидкістю 83 км/год, перевищуючи встановлені обмеження швидкості більше, ніж на 20 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України. Правопорушення було зафіксовано приладом «TruCam LТС20/20 TC000744», що підтверджується копією постанови (а.с. 17).

Однак, позивачем не визнаються обставини порушення ним п. 12.4 ПДР України, а саме: перевищення швидкості руху у населеному пункті понад 20 км/год, оскільки на даній ділянці дороги був відсутній дорожній знак 5,49, відповідно, обмеження швидкості в 50 км/год до нього не застосовується.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 статті 8 "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У статті 7 КУпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 5.49 ПДР України визначені вимоги до знаку "Початок населеного пункту", який має містити найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Положення статті 251 КУпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 1-3 статті 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, положеннями статей 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено можливість використання поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

В даному випадку швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000744).

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05 квітня 2012 року № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» який на підставі зазначеного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

На підставі вищенаведеного 29 серпня 2012 року фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012.

Крім того, можливість використання виробу TruCam також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07 вересня 2021 року № 04/05/02/-2522, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСГУ ІSO/IES 18033-3:2015.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Лазерний вимірювач швидкості ТшСАМ здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав стверджувати про факт руху автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував позивач, зі швидкістю 83 км/год у межах населеного пункту - село Гарбузин Козелецького району Чернігівської області.

Крім того, матеріали справи містять відео з портативного відеореєстратора поліцейського. З зазначеного відео вбачається, що позивач був зупинений інспектором в межах забудованої території, тобто населеного пункту. При цьому позивач не заперечував свій рух в межах населеного пункту. Також з відео вбачається, що позивачу були зачитані права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, і, як наслідок, він був ознайомлений з постановою про вчинення правопорушення та засвідчив її підписом.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з наданих відеозаписів не можливо прослідкувати та встановити факт щодо наявності дорожнього знаку 5.49 на початку населеного пункту, яким би мав керуватися позивач.

Населений пункт - це забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52; (пункт 1.10 ПДР).

Дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.(підрозділ 5 розділу 33 ПДР)

Дорожній знак 5.51 «Початок населеного пункту» визначає найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.(підрозділ 5 розділу 33 ПДР)

З наведеного слідує, що при в`їзді в населений пункт - село с. Гарбузин Козелецького району Чернігівської області, міг бути розташований як знак 5.49 «Початок населеного пункту» (при якому діють вимоги щодо обмеження швидкості не більше 50 км/год), так і знак 5.51 (при якому не діють вимоги щодо обмеження швидкості не більше 50 км/год).

В якості доказу того, що при в`їзді в село Гарбузин був розташований саме знак 5.49 «Початок населеного пункту», Департамент патрульної поліції надав скріншоти з Google карти. Так, з наданих скріншотів вбачається знак «Гарбузин» на білому фоні, тобто знак 5.49 «Початок населеного пункту».

Однак колегія суддів не може прийняти вказані скріншоти з Google карти, як належні та допустимі докази, оскільки інформація, зображена на них, датована 2015 роком, тобто на момент складання оскаржуваної постанови не була актуальною.

Колегія суддів наголошує, що суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, проте, Департамент вказаного обов`язку не виконав, не надавши належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Щодо посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно закрив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки це є виключними повноваженнями посадової особи органу Національної поліції, а не суду, то воно є безпідставним, оскільки згідно п.3 ч.3 статті 286 статті КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Вказані обставини та наведені у сукупності факти свідчать про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 27 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2018 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Л.В. Губська

Є.І. Мєзєнцев