Справа № 191/3100/23
Суддя: Порошина О. О.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/3100/23
Провадження № 2-а/191/17/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Порошиної О.О.

за участю секретаря Рибак М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом Синельниківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Грузії ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Синельниківський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в особі свого представника, звернувся до суду з позовом про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка ВКВСР СВК - 94, уродженець м. Зугдіді Грузія, громадянин Грузії, документований паспортом громадянина Грузії НОМЕР_1 , виданий 30.11.2016 року, терміном дії до 30.11.2026 року, не працює, неодноразово судимий, відповідно до інформації наданої відповідачем в пояснювальній від 12.07.2023 року, останній прибув на територію України в 1997 році та після того з України не виїжджав.

В ході перевірок проведених відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Синельниківським відділом Головного управління Державної міграційної служби Українив Дніпропетровській області, встановлено, що 12.07.2023 року з Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» звільняється громадянин Грузії ОСОБА_1 , засуджений за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області 12.02.2021 року за ч. 2 ст.150, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України до двох років позбавлення волі. Паспорт в особовій справі засудженого в наявності.

В минулому громадянин Грузії ОСОБА_1 також неодноразово засуджений за відповідними вироками судових органів України.

Вищевказана інформація підтверджується відомостями, що містяться в довідці виданій начальником ВКВСР СВК-94, в характеристиці начальника відділення СПС № 7 на засудженого ОСОБА_1 , узгодженій заступником начальника установи із СВПР та у вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області 12.02.2021 року.

Відповідно до інформації наданої громадянином Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в пояснювальній від 12.07.2023 року, відповідач прибув на територію України у 2019 році. Паспорт громадянина України відповідач не отримував.

За обліками Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області, громадянин Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на тимчасове/постійне проживання відносно відповідача відсутня.

Отже, зважаючи на те, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 2019 році, що підтверджується пояснювальною наданою даним громадянином Грузії 12.07.2023 року, та згідно до обліків інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України «Аркан», відсутні відомості про перетин державного кордону у напрямках виїзд - в`їзд відповідачем, а також, враховуючи вимоги частини 17 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Грузії про безвізові поїздки громадян від 23.12.1999, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Вірменія про безвізові поїздки громадян» від 10 січня 2002 р. № 12, та підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, відповідно до яких, громадяни Грузії, які на законній підставі прибули в Україну без оформлення візи, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів, Синельниківським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухилився від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, та перейшов на нелегальне положення в Україні.

Враховуючи вищезазначене та з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у громадянина Грузії ОСОБА_1 , відсутні підстави для перебування на території Україні, виключний перелік яких визначено статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», на підставі положень статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відносно громадянина Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , Синельниківським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про примусове видворення з України, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у зазначений в рішенні строк.

Крім цього, громадянин Грузії ОСОБА_1 , тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, граничний термін тимчасово перебування на території України громадян Грузії, які на законній підставі прибули в Україну без оформлення візи, визначений відповідно до законодавства України, становить не більш як 90 днів протягом 180 днів, однак, відповідно до інформації наданої відповідачем в пояснювальній від 12.07.2023 року, останній прибув на територію України у 2019 році. За тривалий час перебування на території України, без законних на те підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні. Дії вчинені відповідачем на території України, суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку, захисту прав і законних інтересів громадян України. Відповідач неодноразово притягався за відповідними вироками судових органів до кримінальної відповідальності за злочини вчинені в Україні. За час відбування покарання в Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№ 94)», має стягнення, та не має жодного заохочення, до суспільно-корисної праці ставиться посереднє, провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, однак не розкаюється у вчиненому, на шлях виправлення не став. Законні підстави для перебування відповідача на території України відсутні та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим останній самостійно територію України не покине.

Наявність вищевказаних обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик його втечі та продовження подальшого кримінального життя на території України.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що відповідач тривалий час перебуває на території України без законних підстав та не вживає належних заходів для самостійного залишення території України, продовжує протягом тривалого часу, а саме з 2019 року по 2023 рік скоювати кримінальні правопорушення та суспільно небезпечні діяння на території України, не має законних джерел прибутку в Україні, з урахуванням чого існує ризик його втечі та продовження подальшого кримінального життя на території України, у Синельниківського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області наявні обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Грузії ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, тому просить суд, затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

В судовому засіданні представники позивача, Загачевський О.І. та ОСОБА_2 підтримали позов та викладені у ньому обставини, просили задовольнити позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, також додали, що відповідач в минулому має не одну судимість, за час відбування покарання має 53 стягнення, тому є ризик його ухилення від явки до міграційної служби.

Перекладач ОСОБА_3 , зазначив, що відповідач проти задоволення позову заперечує, не бажає щоб його помістили до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, бажає надати йому час забрати свою сім`ю, купити білети та виїхати самостіно до себе до дому. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач підтвердив правильність перекладу його позиції.

Представник відповідача, адвокат Скороход А.О. заперечувала проти задоволення позову, підтримала думку відповідача, вважає, що підстави для затримання відсутні.

Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України у 2019 році, що підтверджується автобіографією наданою даним громадянином Грузії 12.02.2023, та згідно до обліків інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, відсутні відомості про перетин державного кордону у напрямках виїзд-в`їзд відповідачем, документований паспортом громадянина Грузії НОМЕР_1 , виданим 30.11.2016 року, з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні він не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

12 липня 2023 року громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було звільнено з Державної установи «Синельниківська виправна колонія № 94», що підтверджено довідкою про звільнення.

Як вбачається з довідки виданої начальником ВКВСР СВК-94 та характеристики начальника відділу СПС № 7 від 27.12.2022 року, з Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» 12.07.2023 року звільняється громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений останній раз за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області 12.02.2021 року за ст. 391, 71 Кримінального кодексу України до двох років 5 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з копії вироку Первомайського міськрайонного суду Харківської області 12.02.2021 року, громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше був засуджений 10 листопада 2015 року за вироком Апеляційного суду м. Києва у виді 2 (двох) років позбавлення волі за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно протоколу про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП від 12.07.2023 року, ОСОБА_1 було затримано до 3 (трьох) діб за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення.

Згідно подання Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.07.2023 року № 4/1-1153, адресованого до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, у зв`язку зі звільненням 12.07.2023 року з Державної установи «Синельниківська виправна колонія №94» громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням суспільно-небезпечних діянь вказаної особи, можливості продовження скоєння тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень на території України, на підставі вимог статей 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», клопоче про проведення заходів щодо чинного законодавства.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону № 3773-VI, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до частини 1 статті 16 Закону Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями частини 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону № 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Судом також встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, які потребує додаткового захисту. Крім того, відповідач не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобода бо ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з положеннями абзаців першого та другого ч.1ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства заходів затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Положеннями п. 11 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання.

Відтак, з аналізу зазначених норм, суд доходить висновку, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , незаконно перебуває в Україні, не має підтверджуючих особу документів, не має законного джерела існування, власності та родинних зв`язків на території України.

Також в судовому засіданні встановлено, що є ризик того, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 може ухилятись від явки до підрозділу міграційної служби та не виконувати рішення про його примусове повернення до країни походження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки неодноразово судимий, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, має 59 стягнень за порушення дисципліни, не виявив бажання працювати в установі виконання покарань, неохоче приймав участь у виховних заходах, які проводилися в установі, при можливості ухилявся від них, ніяких позитивних висновків для себе не зробив, не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не виявляв бажання приймати участь у реалізації програми диференціації виховного впливу відповідно до ч.4,5 ст. 123 КВК України. За таких обставин, та враховуючи попередню поведінку громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що останній буде ухилятись від виконання своїх обов`язків та всіляко перешкоджати примусовому поверненню до країни походження, тому суд вважає, що існують підстави для затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком до 6 місяців, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 243, 244, 246, 250, 289, 371 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 6 місяців, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду в частині затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана у десятиденний строк з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його негайне виконання.

Суддя О. О. Порошина