Справа № 420/12392/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 липня 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Бакуліна Дмитра Олександровича) за вхід. №24541/23 від 21.07.2023 р. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року за вхід. №24541/23 від представника позивача ОСОБА_1 (адвоката Бакуліна Дмитра Олександровича) надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії (виконання):

- рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , здоровим та придатним до військової служби;

- наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3) від 25 травня 2023 року про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3) про присвоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , військового звання «солдат».

Подана заява обґрунтована тим, що на теперішній час позивача оголошено у розшук та він фактично може бути мобілізований, не звертаючи увагу на те, що відкрито кримінальне провадження щодо незаконних дій співробітників ТЦК відносно ОСОБА_1 (що підтверджуються витягом з ЄРДР).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з пп.1, 2 ч.2 чт.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1, ст.151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.

Як наслідок, забезпечується можливість виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенція), пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", пункті 5 частини третьої статті КАС України, рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах "Рябих проти Росії" (§§ 51, 52), "Горнсбі проти Греції" (§ 40).

Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року №4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут "забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).

Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 26.04.2019 у справі №826/16334/18.

Предметом позову у цій справі є оскарження рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання ОСОБА_1 здоровим та придатним до військової служби, а також наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 та присвоєння йому військового звання.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка регламентує питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу вище зазначених норм, вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка визнана непридатною, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, суд доходить висновку, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена п.1 ч.2 чт.150 КАС України.

При цьому, суд вважає, що підстава для забезпечення позову, яка передбачена п.2 ч.2 чт.150 КАС України у цьому випадку відсутня. Так, очевидна протиправність дій відповідача має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування (прийнято неповноважним органом, з перевищенням наданих повноважень тощо). Позивач посилається на очевидність ознак протиправності відповідача, тобто на обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, та наявність яких має встановлюватися судом під час розгляду адміністративної справи, та ухвалення рішення по суті заявлених позовних вимог, тому таке обґрунтування вимог заяви є безпідставним.

У заяві про забезпечення позову заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії (виконанння) рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 травня 2023 року та наказів ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 травня 2023 року, однак вказані вимоги не зазначають конкретних дій та строків, від яких відповідачу необхідно утриматися.

Отже, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача частково та заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії по його призову на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Суд вважає вказаний спосіб забезпечення позову таким, що відповідає критерію співмірності, оскільки відсутні такі негативні наслідки від його вжиття, які б переважали ті негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, а саме неможливість позивача реалізувати право на відстрочку від призову та вірогідна неможливість виконати судове рішення.

Також суд вважає обраний позивачем спосіб забезпечення позову таким, що відповідає критерію адекватності оскільки він відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається. Так, на думку суду, лише тимчасова заборона відповідачу вчиняти дії по призову ОСОБА_1 на військову службу може гарантувати можливість виконання судового рішення у майбутньому, у випадку задоволення позову.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, суд при розгляді цієї заяви про забезпечення позову не повинен та не робить висновків щодо того, чи є законними/протиправними:

- рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25 травня 2023 року про визнання ОСОБА_1 , здоровим та придатним до військової служби;

- накази ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими, діють до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, або їх скасування, та є необхідними для запобігання негативних наслідків для позивача до ухвалення судового рішення у цій справі, які можуть в подальшому унеможливити виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає необхідним забезпечити позов, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, тому обраний заявником спосіб забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 КАС України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150-154, 156, 243, 248, 256, 293, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 (адвоката Бакуліна Дмитра Олександровича) за вхід. №24541/23 від 21.07.2023 р. про забезпечення позову по справі №420/12392/23 - задовольнити частково.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти дії по призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/12392/23.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Роз`яснити, що відповідно до частин першої та третьої статті 156 КАС України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Реквізити осіб, яких стосуються заходи забезпечення позову:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_2 );

відповідач 1- Військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_3, тел. НОМЕР_4);

відповідач 2- ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_3, тел. НОМЕР_4)

Строк пред`явлення ухвали до виконання - 22.07.2026 р.

Згідно із частиною другою статті 256 КАС України, ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Текст ухвали підписано 21.07.2023 р.

Суддя Потоцька Н.В.