Справа № 420/5156/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5156/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод Чорноморполіграфметал» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Завод Чорноморполіграфметал» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000004/2 від 14.02.2023 року.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000070.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Приватне акціонерне товариство «Завод Чорноморполіграфметал» є виробничим підприємством і використовує у власному виробництві як сировину жерсть білу ЕЖК. Така жерсть в України не виробляється, тому Позивач придбаває її по імпорту, у зв`язку з чим, відповідно до Митного кодексу України, проходить процедуру митного очищення імпортованого товару.

14.02.2023 за результатами перевірки митної декларації №23UА90U3 від 10.02.2023, поданої ПрАТ «Завод Чорноморполіграфметал», Одеською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості №UА500490/2023/000004/2 на підставі якого надана Картка відмови в митному оформленні випуску товару №UА500490/2023/000070.

Позивач не погоджується із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості та картки відмови, вважає їх прийнятими без повного та об`єктивного дослідження поданих разом із митною декларацією документів, які у повній мірі підтверджують заявлену митну вартість товарів, без обґрунтування вказаних у Рішенні розбіжностей, не відповідають правилам Розділу 3 Митного кодексу України.

Коригування митної вартості є, фактично, її збільшенням, як бази обчислення митних платежів. На більшу базу нараховується більша сума податку на додану вартість. В даному випадку це збільшення платежу дорівнює 626124,85 грн. Своїми незаконними рішеннями Відповідач порушив майнові права Позивача, право власності на належні йому грошові кошти.

За захистом свого права власності Позивач звертається до суду з проханням ухвалити рішення про скасування незаконного Рішення про коригування митної вартості №UА500110/2023/000004/2 від 14.02.2023 та картки відмови в митному оформленій випуску товару №UА500490/2023/000004/2 від 14.02.2023.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 15.03.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

29.03.2022 року до суду за вхід. №ЕС/2698/23 надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

У зв`язку з тим, що по МД №23UА90U3 від 10.02.2023 автоматизованою системою управління ризиками були встановлені форми митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, та вони є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів митниця відповідно до ст. 320 МКУ, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією №23UA190U3 від 10.02.2023 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689, митна вартість, визначена згідно з положеннями 64 статті Кодексу (резервного методу), повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами за методами митних вартостях, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні методів 1-5. Наприклад, вартість операції з ідентичними або подібними (аналогічними) товарами може бути "гнучко застосована", аби дозволити митному органу використати вартість операції ввізних товарів того самого "класу або виду" та/ або виготовлених в різних країнах походження.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 2,4358 дол. США за кг та ґрунтується на раніше визнаної (визначеної) митним органам митної вартості за митною декларацією від 17.10.2022 № 22UA88U3.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI Одеською митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000004/2 від 14.02.2023.

У рішенні про коригування митної вартості №UA500490/2023/000004/2 від 14.02.2023 наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Враховуючи вищевикладені причини, та положення частини 6 статті 54, ч. 1, 2, 3 статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, Одеською митницею була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000070 та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №23UA90U3 від 14.02.2023 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 626124,85 грн шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500490/2023/000004/2 від 14.02.2023 та картки відмови в прийнятті митної Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.03.2023 15 декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000070 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ПАТ «Завод Чорноморполіграфметал».

29.03.2023 року до суду за вхід. №ЕС/2696/23 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових.

05.04.2023 року до суду за вхід. №10603/23 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 21.07.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Приватне акціонерне товариство «Завод Чорноморполіграфметал» () зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою: Україна, 65098, Одеська область, місто Одеса, Застава-2, вулиця Привозна, дата запису 01.04.1996 року, вид економічної діяльності: 25.92 Виробництво легких металевих паковань (основний); 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 38.32 Відновлення відсортованих відходів; 22.19 Виробництво інших гумових виробів; 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 28.15 Виробництво підшипників, зубчастих передач, елементів механічних передач і приводів; 28.96 Виробництво машин і устатковання для виготовлення пластмас і гуми; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

10.08.2022 року між компанією «SIATA DS., Inc» (СІАТА ДС., Інк.) США (Продавець) та Приватним акціонерним товариством «Завод «Чорноморполіграфметал» (Покупець) укладено контракт ST-22/10/08, згідно якого Продавець зобов`язується поставити Покупцеві металопродукцію (в подальшому - Товар), а Покупець оплатити поставлений Товар, згідно умовам контракту - жерсть біла ЕЖК (УКТ ЗЕД 7210 12 20 00).

Специфікацією №1/1 від 10.08.2022 Сторони узгодили виробника, кількість та ціну Товару, маршрут поставки: DAP Триєст (Італія) і далі - залізничним транспортом за рахунок Покупця до кордону України і до Одеси.

В подальшому, через зменшення завантаженості порту Констанца (Румунія), сторонами узгоджено зміну маршруту поставки: замість DAP Триєст (Італія) - DAP Констанца (Румунія), що зафіксовано шляхом підписання додаткової угоди №1 від 02.01.2023 до контракту № ST - 22/10/08 от 02.01.2023 р.

Позивач на підставі інвойсу-проформи №ST-22/10/08 передплатив узгоджену суму в розмірі 962500,00 дол. США - Платіжне доручення в іноземній валюті № 1 від 11.08.2022.

Вантажовідправник (виробник) Товару: TIANJIN RUNDA INTERNATIONAL TRADING CO.,LTD, Китай, відповідно до коносаменту MEDUUV729303 відправив вантажоодержувачу ПрАТ «Завод Чорноморполіграфметал» у 20-ти контейнерах 110 рулонів (котушок) жерсті загальною вагою брутто 542764,000 кг, а Продавець цього Товару: «SIATA DS.,Inc.» надав інвойс № ST-22/10/08-01 від 03,01.2023 на суму 936489 (дев`ятсот тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) доларів США 75 центів, сертифікат якості товару від виробника за № RUN-22-65 від 11.11.2022. У відповідності з угодою Товар був доставлений в порт призначення Constanta (Констанца), Румунія.

З метою доставки товару до Одеси Позивач - одержувач товару, уклав Генеральний договір транспортного експедирування № 10356 від 10.01.2023 р. з товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДЛОГ УКРАЇНА».

02.02.2023 експедитором відправлено до Одеси залізничним транспортом п`ять контейнерів з двадцяти, що надійшли в порт Констанца, які 09.02.2023 доставлено у пункт призначення під митний контроль Одеської митниці.

На підтвердження вартості наданих послуг експедитор ТОВ «МЕДЛОГ Україна» надав ПрАТ «Завод Чорноморполіграфметал» довідку про транспортні витрати від 10.02.2023 за вих. № 1002-1 та виставило рахунки за № UADN23020021 від 09.02.2023 та за №UADN23010061/2 від 30.01.2023.

З метою митного оформлення товару: «Прокат плоский із нелегованої низьковуглецевої сталі марки SPCC, шириною 820мм та 780мм, товщиною 0,135мм; з електролітичним покриттям оловом 2.0/2.0G/M2, що відповідає стандарту J1S G3303, жерсть біла ЕЖК, у рулонах, ступінь твердості Т4, відділка поверхні BRIGHT FINISH, кромка відрізна, розміром: 0,135x820мм (довжина С рулон) -134221 кг (28 рулонів). Виробник TIANJIN RUNDA INTERNATIONAL TRADING CO., LTD Країна виробництва: CN, Китай. Торговельна марка: нема даних», призначеного для власного виробництва кришок для закупорювання скляної тари, керуючись ч.1 ст.49, ч.2 ст.53 МК України, Декларант ПрАТ «Завод «Чорноморполіграфметал» подав до Одеської митниці митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» №23UA90U3 від 10.02.2023, на підставі ст.53 Митного кодексу підтверджуючі митну вартість товарів документи, та обраний на підставі Ст.49, 51 МК метод визначення митної вартості - за фактично сплаченою вартістю.

Позивач під час декларування товару подав до митного органу наступні документи:

- Сертифікат якості (Certificate of qualitv) - RUN-22-65 від 15.11.2022;

- Рахунок-Фактура (інвойс) (Commercial invoice) - ST-22/10/08-01 від 03.01.2023;

- Коносамент (Bill of lading) - MEDUUV729303 від 25.11.2022;

- Накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) - 230028 від 22.01.2023

- Декларація прo походження товару (Declaration of origin) - ST-22/10/08-01 від 03.01.2023;

- Банківський платіжний документ, шо стосується товару - Платіжне доручення №1 від 11.08.2022;

- Документ, шо підтверджує вартість перевезення товару - Довідка від №1002-1 від 10.02.2023;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів - ST-22/10/08 від 10.08.2022;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова Угода №1 від 02.01.2023;

- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Специфікація №1/1 від 10.08.2022;

- Договір (контракт) про перевезення Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді 10356 від 10.01.2023;

- внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю - бн від 09.02.2023;

- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску - 23UA90U3 від 10.02.2023.

У зв`язку з тим, що по МД №23UА90U3 від 10.02.2023 автоматизованою системою управління ризиками були встановлені форми митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, та вони є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів митниця відповідно до ст. 320 МКУ, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

13.02.2023 листом від 13.02.2023 №15 декларантом повідомлено про надання висновків ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 19.12.2022 №123/374, від 06.02.2023 №123/42 та Таблиці з позицією та поясненнями декларанта, також 13.02.2023 декларантом надані наступні документи: проформа-інвойс від 10.08.2022 № ST-22/10/08, рахунок ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» від 30.01.2023 №UADN23010061/2, рахунок ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» від 09.02.2023 №UADN23020021, генеральний договір транспортного експедирування від 10.01.2023 №10356 (наданий повторно), 13.02.2023 надано висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» від 06.02.2023 № 123/41.

За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 2,4358 дол. США за кг та ґрунтується на раніше визнаної (визначеної) митним органам митної вартості за митною декларацією від 17.10.2022 № 22UA88U3.

14.02.2023 року за результатами опрацювання поданої ЕМД митним органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000004/2, у зв`язку з тим, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000004/2 від 14.02.2023, а саме:

1) Відповідно до п. 5.1 контракту від 10.08.2022 № ST-22/10/08 покупець здійснює авансові платежі на суму, яка передбачена до поставки товару на підставі рахункуфактури.

Надане до митного оформлення для підтвердження факту оплати товару платіжне доручення в іноземній валюті від 11.08.2022 № 1, не містить відомостей щодо наданого до митного оформлення рахунку-фактури (invoice від 03.01.2023 № ST22/10/08-01), зазначене доручення видане раніше наданого рахунку-фактури, містить відомості щодо суми оплати, які не відповідають відомостям щодо вартості товару, які містяться у наданому до митного оформлення рахунку-фактури.

2) Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів.

У наданих до митного оформлення документах міститься суперечлива інформація щодо даної складової митної вартості товару: відповідно п. 1.1.9. до генерального договору транспортного експедирування від 10.01.2023 № 10356, виконавець даного договору ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» зобов`язується здійснювати страхування вантажів, проте відповідно до довідки про транспортні витрати ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» від 10.02.2023 № 1002-1, ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» страхування не здійснювало.

3) Відповідно до п. 3.2 контракту від 10.08.2022 № ST-22/10/08 якість товару підтверджується сертифікатом якості, що видається заводом-виробником, який, відповідно до п. 5.2 даного контракту, продавець зобов`язаний надати разом із комерційними та транспортними документами.

Проте, наданий до митного оформлення сертифікат якості (MILL TEST CERTIFICATE від 15.11.2022 № RUN-22-65) не стосується поданих до митного оформлення комерційних та транспортних документів та містить посилання на відмінні від поданих до митного оформлення інвойсу та контракту; надані до митного оформлення коносамент від 25.11.2022 № MEDUUV729303 та специфікація продавця від 10.08.2022 № 1/1 містить розбіжності щодо відправника товару: відповідно до коносаменту «TIANJIN RUNDA INTERNATIONAL TRADING CO., LTD», відповідно до специфікації «SIATA DS., INC.»

Рішенням Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000004/2 від 14.02.2023 року було відкоригована вартість товару з 219482,90 доларів США (як вказував декларант) до 233805,25 доларів США.

Одеською митницею прийнято карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000070, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №23UA90U3 від 14.02.2023 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними звернувся до суду.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1-2 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 1 ст. 55 Митного кодексу України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому, ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог ч.ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (ч. 4 ст. 57 МК України).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з ч. 5 цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 10 ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст. 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною 9 ст. 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

В силу вимог ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

А відповідно до ч. 3 цієї статті, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої ст. 57 цього Кодексу

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнiвiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи мають підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частиною 4 ст. 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що:

« 1) Відповідно до п. 5.1 контракту від 10.08.2022 № ST-22/10/08 покупець здійснює авансові платежі на суму, яка передбачена до поставки товару на підставі рахункуфактури.

Надане до митного оформлення для підтвердження факту оплати товару платіжне доручення в іноземній валюті від 11.08.2022 № 1, не містить відомостей щодо наданого до митного оформлення рахунку-фактури (invoice від 03.01.2023 № ST22/10/08-01), зазначене доручення видане раніше наданого рахунку-фактури, містить відомості щодо суми оплати, які не відповідають відомостям щодо вартості товару, які містяться у наданому до митного оформлення рахунку-фактури.»

Разом з тим, суд зазначає, що вказана відмінність сум в платіжному дорученні від 11.08.2022 №1 і інвойсі від 03.01.2023 №ST-22/l0/08-01 не впливає на можливість верифікації заявленої Декларантом митної вартості. Ця відмінність Існує в документах, що відносяться до різних етапів здійснення торгової операції.

Платіжне доручення від 11.08.2022 №1 відповідає проформі-інвойсу від 10.08.2022 №ST-22/10/08/ (PROFORMA - INVOICE № ST-22/I0/08 от 10.08.2022 ) як передплата, в розмірі, визначеному Специфікацією №1/1. Це вказано і в самому платіжному дорученні: Призначення платежу: Contr.ST22/10/08 dd 10/08/2022, proforma-inv. ST-22/10/08 dd 10/08/2022 pre-pay for goods.

Invoice від 03.01.2023 № ST-22/10/08-01 не має жодного відношення до платіжного доручення саме тому, що наданий більше чотирьох місяців пізніше - після завантаження товару, визначення його фактичної маси, а значить і вартості.

Вказана відмінність сум зазначених в інвойсі та проформі-інвойсі, на думку суду, не може вважатись розбіжністю, яка впливає якимось чином на визначення митної вартості.

Проформа-інвойс - попередній рахунок, виставлений покупцю «формально», як документальне оформлення усних/контрактних домовленостей, або оголошення ціни, обсягів поставки товару. Складання цього попереднього рахунку не створює жодних зобов`язань щодо оплати чи отримання товару, а є орієнтиром для попередньої оплати, узгодженої сторонами і зафіксованої в контракті.

Інвойс - рахунок на оплату, підписання якого створює зобов`язання щодо надсилання, отримання та сплати за товар. Підсумкові ціна та обсяги можуть відрізнятись від початкових та можуть коригуватися до остаточного варіанту, зокрема, через відмінність фактичної маси товару, що завантажується від вказаного попередньо в Специфікації.

Окремо суд зазначає, що у п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є, зокрема, рахунокфахтура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі продажу)».

В даному випадку імпортований товар є об`єктом саме купівлі продажу.

« 2) Відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів.

У наданих до митного оформлення документах міститься суперечлива інформація щодо даної складової митної вартості товару: відповідно п. 1.1.9. до генерального договору транспортного експедирування від 10.01.2023 № 10356, виконавець даного договору ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» зобов`язується здійснювати страхування вантажів, проте відповідно до довідки про транспортні витрати ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» від 10.02.2023 № 1002-1, ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» страхування не здійснювало.»

Як зазначено в главі 65 Цивільного Кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

За порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 Цивільного кодексу України.

Як зазначено відповідачем та встановлено судом з матеріалів справи, довідка про транспортні витрати ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» від 10.02.2023 №1002-1, в якій засвідчено: «Компанія ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» страхування вантажу в контейнері не проводила», разом з тим, відповідно п. 1.1.9. до генерального договору транспортного експедирування від 10.01.2023 № 10356, виконавець даного договору ТОВ «МЕДЛОГ УКРАЇНА» зобов`язується за плату та за рахунок замовника надавати замовнику послуги з організації та забезпечення перевезень вантажів, зокрема, здійснювати страхування вантажів. Вказане констатує, що обов`язок щодо страхування покладений на експедитора, який відповідні витрати не проводив та .

З точки зору суду, в межах предмету спору даної справи, для обґрунтованості митної вартості має значення те, що витрати на страхування товарів не були фактично сплачені і не підлягають сплаті Позивачем, а відповідальність сторін за не виконання умов цивільного договору не можуть бути розглянуті в рамках адміністративного судочинства.

« 3) Відповідно до п. 3.2 контракту від 10.08.2022 № ST-22/10/08 якість товару підтверджується сертифікатом якості, що видається заводом-виробником, який, відповідно до п. 5.2 даного контракту, продавець зобов`язаний надати разом із комерційними та транспортними документами.

Проте, наданий до митного оформлення сертифікат якості (MILL TEST CERTIFICATE від 15.11.2022 № RUN-22-65) не стосується поданих до митного оформлення комерційних та транспортних документів та містить посилання на відмінні від поданих до митного оформлення інвойсу та контракту; надані до митного оформлення коносамент від 25.11.2022 № MEDUUV729303 та специфікація продавця від 10.08.2022 № 1/1 містить розбіжності щодо відправника товару: відповідно до коносаменту «TIANJIN RUNDA INTERNATIONAL TRADING CO., LTD», відповідно до специфікації «SIATA DS., INC.»

Разом з тим, стаття 53 Митного кодексу не передбачає Сертифікат якості товару (сертифікат заводських випробувань), як обов`язковий документ, що підтверджує заявлену митну вартість.

В той же час, суд, проаналізувавши матеріали справи встановив, що декларант за схемою торгової операції не має безпосередніх відносин із виробником товару, а лише з посередником - «SIATA DS., INС.». Сертифікат якості (сертифікат заводських випробувань) надається особі, що придбаває товар безпосередньо у виробника.

З огляду на вказане, в цьому документі вказано номер контракту між сторонами - «SIATA DS., INC.» та «TІANJIN RUNDA INTERNATIONAL TRADING CO., LTD» і зазначення інших осіб, яким «SIATA DS., INC.» продає цей товар в подальшому не передбачається.

Також варто зазначити,що відповідні обставини не впливають на визначення числових значень складових митної вартості товарів і тому не може бути підставою для коригування вартості товару відповідачем.

Отже, дане зауваження митного органу не може братись до уваги, як обґрунтована підстава для коригування митної вартості товару, оскільки в матеріалах справи, наявний переклад декларації та в ній є вні належні посилання, що дає змогу ідентифікувати поставку.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів.

При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів, навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Натомість, у п.33 оскаржуваного рішення, у якому мають бути викладені обставини прийняття рішення, зазначено лише посилання на митну декларацію від 17.10.2022 №22UА88U3, в порівняння з якою співставлялась вартість товару. Визначити який саме товар переміщувався через митний кордон за вказаною декларацією, та на підставі яких документів визначалась вартість товару відповідно не є можливим.

В оскаржуваному рішенні митним органом також зазначено, що в результаті проведеної оцінки митної декларації обрано другорядний метод визначення митної вартості, у зв`язку із чим проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України, проте суд не може перевірити ці дані за відсутністю такої інформації в поданих доказах.

Згідно до приписів пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути па ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Посилання контролюючого органу у рішенні про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних АСМО Інспектор, ЄАІС Держмитслужби України не заслуговують на увагу суду, оскільки означені відомості у жодному разі не можуть слугувати підставою для заниження митної вартості товарів, у разі наявності у декларанта всіх необхідних документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару за ціною договору.

До того ж, слід зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Державної митної служби України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію, а також в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, та інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, а тому така інформаційна база не містить усіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Верховним Судом у відповідних постановах неодноразово акцентовано, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України, не передбачено.

Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року в справі №809/1884/16.

Таким чином, зазначені митницею у повідомленнях та рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

Водночас, повноваження митниці щодо витребування додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару можуть бути реалізовані за наявності обґрунтованих підстав для сумніву у правильності митної оцінки товару. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Натомість, доказів повідомлення позивача про конкретні складові митної вартості товарів, які мають бути підтверджені додатково наданими ним документами відповідачем не надано.

До того ж, митний орган, витребовуючи додаткові документи, обмежився фактично формальним переписом документів з положень ч. 3 ст. 53 МК України, не вказавши котрих саме документів недостатньо для підтвердження числових значень митної вартості.

На думку суду, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Суд зазначає, що коригування митної вартості товару на підставі інформації наявної в базі даних про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж встановлено позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.

Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року по справі №826/16046/16.

На переконання суду правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Отже, в даному випадку відповідачем не доведено, наявність розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, що вплинуло чи могло вплинути на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару, а документи які були подані декларантом для митного оформлення товару є достатніми та такими, що у своїй сукупності невикликали сумніви у достовірності зазначеної в них інформації.

Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору. Контролюючим органом не наведено переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного (резервного) методу та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що прийняті Одеською митницею рішення №UА500490/2023/000004/2 від 14.02.2023 року про коригування митної вартості товарів та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА500490/2023/000070 Одеської митниці, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не викладено аргументів та не надано доказів на противагу позиції позивача, не доведено, що митна вартість задекларованого товару не могла бути визнана за ціною договору (за основним методом).

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення, то належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме скасування рішення суб`єкта владних повноважень як необґрунтованого, а тому позов ТОВ «Інверт-Сервіс» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 20698,71 грн. судового збору згідно платіжного доручення №297 від 28.07.2022 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Завод Чорноморполіграфметал» судового збору у розмірі 12075,87 грн.

Керуючись ст.ст. 2-9, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Завод Чорноморполіграфметал» до Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000004/2 від 14.02.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000070.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Приватного акціонерного товариства «Завод Чорноморполіграфметал» суму судового збору в розмірі 12075,87 грн. (дванадцять тисяч сімдесят п`ять гривен 87 копійка), сплаченого відповідно до платіжного доручення №660 від 09.03.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приватне акціонерне товариство «Завод Чорноморполіграфметал» (адреса: 65098, м. Одеса, Застава-2, вул. Привозна, 1, )

Одеська митниця як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (адреса: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А, , телефон: , електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька