Справа № 280/3395/23
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Справа № 280/3395/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, м.Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; )

про визнання дій, рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ у Вінницькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області) в якій позивач просить суд:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.05.2023 №17 з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком протиправним та його скасувати;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області при реєстрації заяви ОСОБА_1 за призначенням пенсії, поданої через вебпортал ПФУ 03.05.2023 щодо невиконання вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з 03.05.2023.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Вельможко А.І., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1123532 від 18.05.2023.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного пільгового стажу. Позивач не погоджується з такою відмовою, оскільки вважає, що набула право на пільгову пенсію після досягнення 45 років на підставі пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII). Також, позивач вважає, що пільговий стаж розрахований відповідачем неналежно, оскільки безпідставно не враховано періоди роботи позивача, зазначені в довідці №125-73 від 02.03.2023, у зв`язку з відсутністю належним чином завірених наказів про результати атестації робочих місць, за умови наявності інформації про результати проведеної атестації робочих місць в трудовій книжці позивача. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 30.05.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

06.06.2023 відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивач звернулася до відповідача з заявою від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача становить 22 роки 9 місяців 11 днів, у тому числі пільговий стаж не визначено. Відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 50-річного віку і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року. Вважає, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 по справі № 1-р/2020 стосується тих осіб, які мали право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами Закону №1788-XII та зверталися за призначенням пенсії до 11.10.2017. За таких обставин рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи Закону №1788-XII не поширюються на позивача. Оскільки позивач не досягла пенсійного віку, передбаченою ст. 114 Закону № 1058-ІV, тому у відповідача відсутні законні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Просить відмовити у задоволенні позову.

20.06.2023 відповідач 1 подав відзив на позовну заяву (а та 12.07.2023 - аналогічний за змістом відзив з урахуванням виплавлених описок), в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Вінницькій області розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивачки становить 22 роки 09 місяців 11 днів. До страхового стажу позивачки зараховано усі періоди визначені законодавством. Пільговий стаж за Списком №1 не визначено. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно довідки № 125-73 від 02.03.2023 може бути зараховано у разі надання належним чином завірених наказів про результати атестації робочих місць. Виходячи з наведеного вище, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 17 від 10.05.2023 про відмову у призначенні пенсії є правомірним та обґрунтованим у зв`язку з недосягненням заявницею віку - 49 років 6 місяців, що визначений п. 1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-ІV та відсутністю необхідної тривалості пільгового стажу у позивачки. Посилання позивачки на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1- р/2020 як на підставу виникнення у неї права на призначення пільгової пенсії вважає необґрунтованим, адже у наведеному рішенні визнано статтю 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII неконституційною, а отже вважає цю норму недіючою при призначенні пенсії на пільгових умовах. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.05.2023 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Заява позивача від 03.05.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії №17 від 10.05.2023, прийнятим відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Вінницькій області, позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком та зазначено, що пенсійний вік, визначений пунктом 1 частини 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV за Списком №1 становить 50 років. Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж заявниці становить 22 роки 09 місяців 11 днів. Стаж роботи за Списком №1 становить не визначено. Стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно довідки № 125-73 від 02.03.2023 може бути зараховано у разі надання належним чином завірених наказів про результати атестації робочих місць. Висновок: відмовити у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості пільгового стажу та страхового стажу роботи та у зв`язку з тим, що заявниця не досягла відповідного пенсійного віку.

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, стало те, що позивач не досягла віку 49 років 6 місяців, визначеного пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, з досягненням якого, на думку відповідача 1, пов`язано виникнення права на пільгову пенсію у спірному випадку; не мала необхідного стажу роботи за Списком №1 в розмірі 7 років 6 місяців, оскільки відповідачем 1 не зараховано період роботи позивача за Списком №1 згідно довідки № 125-73 від 02.03.2023, виданої Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», у зв`язку з ненаданням належним чином завірених наказів про результати атестації робочих місць.

При цьому, відповідач керувався положеннями пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV (в редакції станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах) на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року.

Оскільки позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , то згідно положень пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах у осіб її віку виникає після досягнення віку 49 років 6 місяців.

Водночас, позивач вважає, що отримала право на пільгову пенсію за віком за Списком №1 на умовах, визначених пунктом «а» статті 13 Закону №1788-XII.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України від 2 березня 2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ) (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Конституційний Суд України рішенням від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та необхідного страхового стажу. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років та необхідний страховий стаж 15 років, тоді як другий - у 50 років та необхідний страховий стаж 20 років.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, правовідносини у якій є подібними до спірних, вказала, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), а не норми Закону № 1058-ІV.

Застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 та Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) до обставин даної справи, суд враховує, що позивач до 1 квітня 2015 року працювала на посадах, які дають право на пільгову пенсію за Списком №1 (що підтверджується довідкою № 125-73 від 02.03.2023, виданою Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна»), отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ, відповідно до якого право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 мають жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено, що позивач на дату подання заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 03.05.2023 досягла віку 45 років, у зв`язку з чим відмова в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з підстав недосягнення пенсійного віку є протиправною.

Щодо страхового стажу, слід зазначити, що відповідач визнає загальний страховий стаж позивача 22 років 9 місяців 11 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з огляду на положення пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи з 01.08.2004 по 15.02.2007 та з 01.03.2007 по 22.06.2017 згідно довідки № 125-73 від 02.03.2023, виданої Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій, є трудова книжка.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Водночас пільговий стаж, роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

За приписами п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У пункті 4.3 Порядку № 383 визначено, що у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (п. 10 Порядку № 383).

Отже, із наведених вище положень законодавства вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладено, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а тощо.

Слід зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими Постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку № 442 та пп. 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку 1 або Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

На переконання суду, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Відповідний правозастосовний підхід є усталеним у національній судовій практиці у відповідній сфері правовідносин та відображений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а, а також постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі № 732/2003/14 та від 05.03.2019 по справі №679/774/16-а

Обґрунтовуючи відмову в зарахуванні пільгового стажу позивача у період з 01.08.2004 по 15.02.2007 та з 01.03.2007 по 22.06.2017, зазначений у довідці № 125-73 від 02.03.2023, виданій Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», відповідач 1 у рішенні про відмову в призначенні пенсії та у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем не надано належним чином завірених наказів про результати атестації робочих місць. При цьому, відповідач не оспорює, що позивач у вказаний період виконувала роботу, яка передбачена Списком №1

Разом із тим, з матеріалів справи судом встановлено, що до заяви про призначення пенсії і до суду позивачем надано довідку № 125-73 від 02.03.2023, видану Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна», у якій наявна інформація про пільговий стаж позивача за Списком №1:

- з 01.08.2004 по 15.02.2007 оброблювач поверхневих дефектів металу згідно з Постановою КМУ №162 від 11.03.1994, Список №1, розділ ІІІ, підрозділ 2а, код 1030200а-15327, стор.20 додатку 1 до наказу про атестацію №477 від 28.04.2000; згідно з постановою КМУ №36 від 16.01.2003, Список №1, розділ ІІІ, підрозділ 2, позиція 3.2а, стор.36 додатку 1 до наказу про атестацію №186 від 29.04.2005,

- з 01.03.2007 по 22.06.2017 машиніст крана металургійного виробництва, зайнятий на гарячих роботах згідно з Постановою КМУ №36 від 16.01.2003, Список №1, розділ ІІІ, підрозділ 2, позиція 3.2а, стор.28 додатку 1 до наказу про атестацію №186 від 29.04.2005, стор.88 додатку 1 до наказу про атестацію №162 від 19.08.2010; стор. 16 додатку 1 до наказу про атестацію №149 від 01.07.2015.

Зазначена довідка містить усі необхідні відомості, визначені Порядком №637, у тому числі інформацію про атестацію робочих місць.

При цьому, окреме надання наказів про результати атестації робочих місць чинним законодавством не передбачено, отже така вимога відповідача 1 є безпідставною.

З наданих документів встановлено, що в період роботи позивача атестація робочих місць, проводилась, у зв`язку з чим суд вважає, що період роботи позивача 01.08.2004 по 15.02.2007 та з 01.03.2007 по 22.06.2017 у ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» протиправно не зарахований відповідачем до її пільгового стажу.

Крім того, слід зазначити, що вказаною довідкою підтверджено, що пільговий стаж позивача за Списком №1 становить 12 років 10 місяці 06 днів, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з огляду на положення пункту «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Запорізькій області, що виявились, зокрема, у бездіяльності щодо надання позивачу допомоги у витребуванні довідок про підтвердження пільгового стажу та не надсиланні повідомлення із переліком документів, що мають бути подані додатково, суд зазначає, що пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера із заявою про призначення/перерахунок пенсії та надання необхідних документів, саме уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти мотивоване рішення. При цьому структурний підрозділ такого органу визначається за принципом екстериторіальності, тобто питання призначення/перерахунку пенсії може бути вирішено будь-яким територіальним органом Пенсійного фонду, обраним за принципом випадковості.

З вищевикладеного суд робить висновок, що позивач помилково дійшов висновку, що відповідач 2 мав обов`язок надсилати повідомлення із переліком документів, що мають бути подані позивачем додатково.

Оскільки відповідачем 2 не вчинялося жодних дій та не приймалось рішень з питання призначення пенсії позивачу, то в цій частині позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Європейський суд з прав людини у пункті 75 рішення від квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) зазначив, що обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

За встановленими обставинами справи, на дату звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивач досягла віку 45 років, мала необхідний страховий стаж більше 22 років та пільговий стаж 7 років 6 місяців, передбачений пунктом «а» статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Враховуючи наведене, у даному випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1 не потребує встановлення додаткових обставин чи дослідження будь-яких документів, що відноситься до повноважень пенсійного органу, а тому належним та ефективним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі заяви, поданої 03.05.2023.

Крім того, з огляду на встановлені обставини, також наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 01.08.2004 по 15.02.2007 та з 01.03.2007 по 22.06.2017, підтверджений довідкою № 125-73 від 02.03.2023, виданою Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна».

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 як суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення, в сумі 429,44 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог..

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 10.05.2023 №17, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 ОСОБА_1 період роботи з 01.08.2004 по 15.02.2007 та з 01.03.2007 по 22.06.2017, підтверджений довідкою № 125-73 від 02.03.2023, виданою Приватним акціонерним товариством «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, на підставі заяви, поданої 03 травня 2023 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 429,44 грн (чотириста двадцять дев`ять гривень 44 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, місцезнаходження: 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 20.07.2023.

Суддя М.О. Семененко