Справа № 340/598/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2023 року м. Дніпросправа № 340/598/23
(суддя Казанчук Г.П., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 340/598/23 за позовом ОСОБА_1 до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 лютого 2023 року звернувся до суду з позовом до Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області згідно з яким просить:

- скасувати пункт 1 рішення Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 23 грудня 2021 року № 440 "Про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок";

- зобов`язати Мар`янівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області після скасування (припинення) воєнного стану повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 01 жовтня 2021 року (вхідний № 173 від 01 жовтня 2021 року);

- зобов`язати Мар`янівську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області після скасування (припинення) воєнного стану надати дозвіл ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовним розміром 2,0000 га за рахунок земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:000:9503, розташованої на території Мар`янівської територіальної громади (колишньої Великовисківської сільської ради Маловисківського району) Кіровоградської області, відповідно до поданого ОСОБА_1 клопотання від 01 жовтня 2021 року (вхідний № 173 від 01 жовтня 2021 року). Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована ним, що позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк звернення до суду з цим позовом, що розпочав відлік з 24 грудня 2021 року, та сплинув 24 червня 2022 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржив її в апеляційному порядку. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що заяву від 01.10.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність до відповідача подано представником позивача, який не інформував позивача в подальшому про стан розгляду заяви та припинив будь-які контакти з позивачем. Про наявність оскаржуваного рішення позивачу стало відомо лише 30.01.2023 року із листа відповідача. Також в доводах апеляційної скарги, позивач зазначає про те, що судом першої інстанції не встановлено коли було оприлюднено оскаржуване рішення відповідачем. При цьому, позивач вказує на те, що оприлюднення відповідачем оскаржуваного рішення № 440 жодним чином не впливає на строк звернення до суду з цим позовом, оскільки такий строк має бути обрахований починаючи з дати вручення позивачу такого рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що оскаржуване рішення № 440 винесено відповідачем 23.12.2021 року за результатом розгляду заяви від 01.10.2021 року, поданої представником позивача за довіреністю Кінша М.А.

01 жовтня 2021 року від імені позивача до Мар`яніської сільської ради була подана заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Приписами частини 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, вказана заява мала бути розглянута до 01 листопада 2021 року.

Оскаржуване рішення №440 сільською радою прийнято 23 грудня 2021 року.

За приписами частин 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, згідно з положеннями статті 122 КАС України початок строку звернення з позовом до суду визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

При цьому, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Слід зазначити й те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.02.2021 року у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Зважаючи на те, що законом встановлено місячний строк на розгляд заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, і у відповідача такий строк почав свій відлік з дати отримання ним заяви позивача від 01.10.2021 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позивач починаючи з 01.11.2021 року повинен був виявляти активні дії з метою дізнатися про результати розгляду його заяви.

При цьому, твердження позивача про те, що заяву було подано від його імені представником, з яким в подальшому він припинив будь-які контакти, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не впливають на спірні відносини, оскільки подання заяви представником не спростовує той факт, що ця заява стосується виключно прав та обов`язків самого позивача, а отже виключно позивач повинен був вчиняти активні дії, щоб дізнатися про стан відомого йому провадження чи то через представника чи то особисто.

Зважаючи на те, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято 23 грудня 2021 року, при цьому позивачем не вчинялися будь-які активні дії щоб дізнатися стан розгляду його заяви від 01.10.2021 року, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк звернення до суду для позивача у спірних відносинах почав свій відлік починаючи з 24 грудня 2021 року.

Враховуючи те, що позивач 15 лютого 2023 року звернувся до суду з позовом про скасування рішення від 23 грудня 2021 року № 440, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про попуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом.

При цьому, приймаючи рішення про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, суд повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

При цьому, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав що строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» вбачається, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, тобто навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини. Однак неправильно застосовувати його, як перешкоду в зверненні до суду для захисту порушених прав та інтересів особи, не дозволяється.

Зважаючи на те, що позивачем не надано до суду доказів вжиття ним будь-яких активних дій для з`ясування результату розгляду його заяви від 01.10.2021 року у період після закінчення встановленого законом місячного строку для розгляду заяви позивача від 01.10.2021 року та до 30.01.2023 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність в діях позивача «добросовісність» з дотримання строку звернення до суду.

При цьому, суд зауважує і на тому, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Через небажання позивача дізнаватися про стан розгляду його заяви, спірні відносини, а саме ті відносини, на які вплинуло рішення №440 стали стабільними як для учасників цієї справи так і для інших осіб, які мали намір отримати у власність земельну ділянку у цій громаді.

Право на судовий захист не є абсолютним. Для звернення до суду повинен дотримуватись певний порядок. Якщо особа цього порядку не дотримується, зокрема щодо строку звернення до суду, то не можна вести мову про порушення права на судовий захист.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі № 340/598/23 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 липня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов