Справа № 127/12030/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

21 липня 2023 р. Справа № 127/12030/23

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Слободонюк Михайло Васильович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 до Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2023 надійшли позовні матеріали за позовом ОСОБА_1 (повне ім`я та по батькові в позові не вказано).

У даній позовній заяві позивачем не зазначено хто є відповідачем у справі, проте ставляться вимоги наступного змісту:

- зобов`язати Пенсійний фонд України провести перерахунок за діючим на той час законодавством пенсій гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 починаючи з дня нарахування до даного часу;

- порівняти розрахунки з фактично виплаченими розмірами пенсій;

- здійснити відшкодування моральної шкоди гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 в розмірі невиплаченої пенсії, встановленої згідно розрахунків ПФУ;

- відшкодувати моральну шкоду в розмірі 385 тисяч грн., але не менше мінімальної зарплати за кожен місяць, встановленої Законом України;

- встановити допущені головою Вінницького міського суду Вінницької області п. Гайду та заступником керівника апарату цього суду п. Фурманом порушення норм матеріального і процесуального права громадян України, а також їх конституційних прав, які містять ознаки кримінального правопорушення, постановити окрему ухвалу та направити її до відповідного органу досудового розслідування для покарання винних в міру вини кожного та зобов`язати про вжиті заходи повідомити Вінницький міський суд у визначений в окремій ухвалі строк.

При цьому заявлений позов мотивований необхідністю здійснення судового контролю за виконанням ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2012 у справі №127/16859/16-к, якою скасовано постанову слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області Теслі А.В. від 21.07.2016 про закриття кримінального провадження №0007331 від 31.10.2015, а також неправомірністю дій посадових осіб Вінницького міського суду Вінницької області, які, на переконання заявника, обмежили їй доступ до правосуддя щодо здійснення судового контролю за вказаною вище ухвалою слідчого судді, постановленої в межах кримінального провадження.

Отже, зі змісту позовних вимог та того викладу обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються випливає, що фактично позивач не погоджується із діями Вінницького міського суду Вінницької області щодо розгляду її «позовної заяви»; зважає на необхідність встановлення судового контролю за виконанням ухвали слідчого судді та опосередковано зазначає про необхідність захисту прав на належне пенсійне забезпечення, що мало бути захищено ще в межах кримінального провадження, розпочатого за зверненнями заявників.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Так, в силу положень ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За визначенням, що міститься у п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Судом встановлено, що позивач в порушення вимог ч. 5 ст. 160 КАС України не вказала у позовній заяві відповідача (відповідачів), до яких звернуті позовні вимоги, а зі змісту самої позовної заяви неможливо визначити конкретний характер публічно-правового спору та чіткі межі можливих публічно-правових відносин. В даному позові позивачем не ставиться питання щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, не вказуються в чому полягає порушення його прав зі сторони суб`єкта владних повноважень органу пенсійного фонду та фактичні обставини, що призвели до такого порушення.

Передумовою заявлення вимог зобов`язального характеру в публічно-правовій площині передує вимога, щодо оскарження рішення/дій/бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень, як то випливає із ч. 1 ст. 5 КАС України. Проте дана позовна заява цього не містить, а мотиви якими обґрунтовується позов швидше вказують на бажання позивача здійснювати захист своїх прав в межах кримінального провадження, а не в площині адміністративного спору.

Тобто, в цьому випадку зміст позовних вимог, виклад обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються та можливе коло осіб (відповідачів), до яких такі вимоги могли бути пред`явлені, не свідчать про їхню пов`язаність між собою в єдиній публічно-правовій площині як адміністративний спір.

Зокрема, основні мотивами, якими обґрунтовується дана позовна заява (що, власне, викладено в її описовій частині) зводяться до необхідності встановлення судового контролю за виконанням ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20.09.2016 у справі № 127/16859/16-к (кримінальне провадження) та неправомірності дій Вінницького міського суду Вінницької області щодо неприйняття відповідної позовної заяви від позивача про здійснення такого контролю.

Однак, з цього приводу суд наголошує на тому, що згідно положень ч. 5 ст. 534 Кримінального процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Тобто, питання перевірки чи контролю за виконання судових рішень, прийнятих в межах кримінального провадження, не може бути предметом перевірки в порядку адміністративного судочинства.

Що ж до можливості оскарження дій суду чи суддів, то з цього приводу необхідно врахувати, що у постанові пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" судам роз`яснено, що у розумінні положень частини 1 статті 2, підпунктів 1, 7, 9 частини 1 статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України (прим. - текст постанови з посиланням на норми права, що втратили чинність наведений без змін для забезпечення праворозуміння висновків пленуму Верховного Суду України) судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ. Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів мають розглядатися відповідно до процесуального законодавства.

Тобто вчинені судом (суддею) у відповідній справі процесуальні дії й ухвалені у ній рішення не підлягають окремому судовому оскарженню шляхом ініціювання нового судового процесу. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах: від 08 травня 2018 року у справі N 521/18287/15-ц (провадження N 14-90цс18), від 21 листопада 2018 року у справі N 757/43355/16-ц (провадження N 14-399цс18), від 29 травня 2019 року у справі N 489/5045/18 (провадження N 14-191цс19).

Отже, вимоги щодо оскарження дій судді (суду) щодо неприйняття позовної заяви до розгляду чи не розгляду справи не є вимогами публічно-правового характеру та не можуть бути окремим предметом судового розгляду адміністративним судом.

Щодо вимоги пов`язаної із перерахунком пенсії позивача, то дійсно, спори особи з органами Пенсійного фонду України які стосуються оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких органів у справах про призначення, перерахунку чи виплати пенсії є публічно-правовими.

Однак, в даному випадку суд звертає увагу, що, по-перше: позивачем у позовній заяві не визначено орган Пенсійного фонду як відповідача у справі, і, відповідно відсутні вимоги щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності; а по-друге: виклад обставин якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, на які ОСОБА_1 посилається у цьому позові взагалі не відображають ні підстав виникнення, ні характеру можливого спору з пенсійним органом, позаяк такі вимоги, як вже наголошувалося судом вище, стосуються виключно обставин, які виникли чи можливо існують за наслідками прийняття слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області ухвали від 20.09.2016 у справі № 127/16859/16-к в межах кримінального провадження.

Тобто, окремого обґрунтування публічно-правового характеру даного спору в тій частині вимог, яка мала би бути заявлена до органу Пенсійного фонду, позовна заява не містить.

Наведене вказує на те, що у позовній заяві позивач об`єднав у сукупності вимоги, які не пов`язані між собою ні підставами виникнення ні наявними доказами, не являються по відношенню один до одного ні як основні чи похідні вимоги та не звернуті до конкретної особи відповідача, як суб`єкта владних повноважень.

А виходячи із тих мотивів, за яких поданий даний позов, окремо виділити із заявлених вимог ту частину спору, яка носить публічно-правовий характер наразі неможливо, оскільки такі дії можуть мати місце лише у спосіб одночасної зміни як предмету так і підстав позову, що процесуальним законодавством не допускається.

Як зазначено у частині 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому, згідно частини 4 цієї ж статті не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відтак, враховуючи, що позивачем у даній позовні заяві об`єднано різнопредметні позовні вимоги, частина з яких взагалі не носить публічно-правового характеру та спільний розгляд яких в порядку адміністративного судочинства є неможливий, а роз`єднання (виокремлення) цих вимог може мати місце лише шляхом подання нового позову із викладеним в новій редакції змістом позовних вимог, тому суд доходить висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою щодо регулювання процедурних питань з метою їх упорядкування, та не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Принагідно суд вважає за необхідним роз`яснити позивачу, що порядок звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом врегульовано положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. А тому позовна заява, яка подається до адміністративного суду має в повній мірі відповідати по формі та змісту тим вимогам, які передбачені до неї нормами статтей 160, 161 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 169, 172, 248, 256, 295 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович