Справа № 320/15525/21
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 липня 2023 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Грибан І.О.
за участю секретаря: Рожок В. В.
представника позивача Поліщука П.Я., представників відповідача Гармаш В.В., Коренко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві заяву представника позивач про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "Софія Ойл" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Київській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 170960703 від 04.08.2021, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 11 408,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 170980703 від 04.08.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення сум податку на додану вартість у розмірі 850 889,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 264750703 від 03.11.2021, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 697 071,00 грн та збільшено податкове зобов`язання на суму 16 970 721,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 170990703 від 04.08.2021, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 98 600,00 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Київській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 170960703 від 04.08.2021, яким збільшено суму грошового зобов`язання на 11 408,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» задоволено у повному обсязі.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та прийнято у цій частині нову постанову, якою позов товариства з обмеженою відповідальністю "Софія Ойл" задовольнити.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Київській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 170980703 від 04.08.2021, № 264750703 від 03.11.2021 та № 170990703 від 04.08.2021.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року залишено без змін.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача понесених судових витрат, а саме: по сплаті судового збору в сумі 56 736,80 грн, з проведення експертизи у розмірі 62 160 грн та за правову допомогу у розмірі 60 000,00грн.

В судовому засіданні представником позивача вказану яву підтримано у повному обсязі. Представниками відповідача щодо стягнення витрат у повному обсязі заперечено, зазначено, що експертизу позивачем проведено із власної ініціативи до звернення до суду з даним позовом, а витрати на правову допомогу є неспівмірними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Питання ухвалення додаткового судового рішення регулюються ст.252 КАС України.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи із аналізу вказаної норми, чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

При цьому, додаткове рішення може бути винесене на підставі лише тих доказів, які були досліджені під час судового розгляду та не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору.

Відповідно до статті 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частині третій статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено встановлення судом розміру витрат, пов`язаних, зокрема, з підготовкою справи до розгляду, на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому за змістом частин п`ятої - сьомої статі 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу та проведення експертизи підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесено витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної у розмірі 34050,00 грн., згідно платіжного доручення № 6237 від 13.03.23 та судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 22 700,00 грн, згідно платіжного доручення № 5524 від 13.12.21, що разом складає 56 750 грн. При цьому, частину судового збору у розмірі 13,20 грн стягнуто з відповідача судом першої інстанції.

Відтак, з урахуванням задоволення вимог апеляційної скарги, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 56 736,80 грн.

Крім того, із наданих доказів вбачається, що позивачем укладено Договір № 14/-2-2022 від 14.02.2022 про надання послуг з проведення судового економічного дослідження з судових експертом Проскурою К.П.

З матеріалів справи вбачається, що предметом дослідження експерта, була господарська діяльність товариства у перевіряємий період з урахуванням висновків податкового органу викладених в акті перевірки № 8872/10-36-07-03/39440179 від 11.06.2021.

Вартість послуг з проведення експертизи сплачена позивачем згідно платіжних доручень № 5970 від 22.06.2022 в частині 43512 грн. та № 5670 від 14.02.2022 в частині 18648 грн., що разом складає 62 160 грн. На підставі наданих послуг Позивачем та експертом Проскурою К.П. складено акт №21/07-2022 від 22.06.2022 на суму 62 160 грн.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи податкового органу щодо відсутності підстав для відшкодування витрат товариства з оплати проведеної експертизи, оскільки її проведення обумовлено необхідністю звернення до суду з даним позовом та обґрунтування правової позиції.

Що ж стосовно витрат на правову допомогу, понесених товариством, колегія суддів зазначає наступне.

В підтвердження понесених витрат позивачем додано копії договору про надання правової допомоги № 142/21 від 18.11.2021 щодо надання правової допомоги в суді першої інстанції, договору про надання правової допомоги № 179/22 від 18.11.2022 щодо надання правової допомоги на стадії апеляційного перегляду справи, копії актів приймання-передачі наданих послуг від 16.06.2023 за договорами про надання правової допомоги № 179/22 від 18.11.2022 на стадії апеляційного перегляду справи та від 01.11.2022 за договорами про надання правової допомоги № 142/21 від 18.11.2021. Оплата витрат на правову допомогу адвоката підтверджується платіжними інструкціями № 5687 від 16.02.2022 № 6238 від 13.03.2023, № 6496 від 19.06.2023 на загальну суму 60 000,00 грн.

Частинами третьою-сьомою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.

Таким чином, судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, повинні бути пов`язані тільки з розглядом конкретної адміністративної справи, що розглядається судом, і за надання правової допомоги за визначених законом обставин: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Як вже зазначалось колегією суддів, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача в судовому засадні щодо задоволення вимог заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу заперечено та зазначено, що така є неспівмірною із складністю справи та ціною позову.

Колегія суддів вважає такі доводи податкового органу частково обґрунтованими, а тому судові витрати понесені товариством на правову допомогу підлягають стягненню в розмірі 45 000,00грн.

Керуючись ст. ст. 139, 252 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» судові витрати із сплати судового збору в розмірі 56 736,80 (п`ятдесят шість тисяч сімсот тридцять шість гривень 80 копійок), витрат на професійну правову допомогу в розмірі 45 000,00 гривень (сорок п`ять тисяч гривень ) та витрат з проведення експертизи в розмірі 62 160,00 грн (шістдесят дві тисячі сто шістдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 19.07.2023)