Справа № 520/12941/2020
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відстрочення і розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

20 липня 2023 року № 520/12941/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Харківського апеляційного суду (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, м. Харків, 61001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Від позивачки 11.07.2023 до суду надійшла заява про зміну порядку та способу виконання судового рішення, в якій остання просить суд: змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі № 520/12941/21/2020 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду (61001, Харківська область, місто Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , картка платника податків: НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року у розмірі 623474.58 (шістсот двадцять три тисячі чотириста сімдесят чотири грн 58 коп.).

Учасники справи (їх представники) в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст. 126 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 378 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Отже, суд дійшов висновку про розгляд заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та подану позивачкою заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд встановив таке.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Харківського апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її розміру, встановленого частиною третьою статті 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік». Зобов`язано Харківський апеляційний суд нарахувати та сплатити судді Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівську винагороду (з урахуванням раніше виплачених сум) за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік». В задоволенні інших вимог відмовлено. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та сплати суддівської винагороди за один місяць.

Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 16.06.2021 року.

Ухвалою суду від 30.03.2023 змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі № 520/12941/21/2020 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду (61001, Харківська область, місто Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , картка платника податків: НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року у розмірі 623474.58 (шістсот двадцять три тисячі чотириста сімдесят чотири грн 58 коп.) за рахунок бюджетної програми 050115 «Виконаний рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів».

В заяві зазначено, що відповідачем рішення суду в частині виплати коштів не виконано.

Згідно з пунктом другим частини третьої статті 148 Закону ДСА України здійснює функцію головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів.

Пунктом четвертим частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VІ визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до положень ст.ст. 3, 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення виключно в рамках бюджетного періоду, який становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з частиною першою статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань. Таким чином, ТУ ДСА України у Харківській області здійснює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, який затверджує Державна судова адміністрація України.

На рівні головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України відкрито бюджетну програму 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», за рахунок якої здійснюється виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів.

Як вбачається з довідки від 05.07.2023 № 10-8030/23, виданої ДСА України, за інформацією, зазначеною у листах Державної казначейської служби України від 03.05.2023 № 12-06-06/7684 та від 05.06.2023 № 12-06-06/9918, виконавчий лист по справі № 520/12941/2020 знаходиться у неї на виконанні. Виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 у справі № 520/12941/2020, на підставі якого видано виконавчий лист, здійснюється згідно із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є ДСА України, у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік" за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" передбачено бюджетні призначення у сумі 1 млн гривень. Станом на 05.07.2023 за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" відкриті бюджетні асигнування у сумі 405 500, 00 гривень. При цьому, за наявною в ДСА України інформацією, станом на 15.06.2023 в Державній казначейській службі України на виконанні за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" знаходиться 400 виконавчих документів на суму 90 700 000,00 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями ч.ч.2 та 3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно зі ст. 2 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч.1 ст. 7 вказаного Закону виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В той же час за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, закон передбачає право сторони у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Інститут зміни порядку та способу виконання рішення суду має своєю метою саме забезпечення завершення судової процедури та отримання стягувачем реального судового захисту у інший, ніж визначений у рішенні суду, спосіб, за умови існування перешкод для виконання судового рішення.

З матеріалів справи встановлено, що рішення суду від 07.12.2020 у справі № 520/12941/2020 щодо виплати спірної суми суддівської винагороди не виконано.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що наявні обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення, а обраний спосіб виконання не забезпечує ефективний захист прав позивачки, оскільки станом на 15.06.2023 в Державній казначейській службі України на виконанні за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" знаходиться 400 виконавчих документів на суму 90 700 000,00 гривен, проте станом на 05.07.2023 за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів" відкриті бюджетні асигнування у сумі 405 500, 00 гривень, що є вочевидь недостатнім для належного виконання рішення суду щодо позивачки.

Відтак, аналізуючи встановлені судом обставини у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, а також враховуючи відсутність доказів виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 та наведені позивачкою доводи та надані документи, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для задоволення заяви позивачки про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 378 КАС України.

Керуючись положеннями ст. ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 378, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки про зміну способу виконання рішення суду задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року у справі № 520/12941/21/2020 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Харківського апеляційного суду (61001, Харківська область, місто Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , картка платника податків: НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року у розмірі 623474.58 грн (шістсот двадцять три тисячі чотириста сімдесят чотири гривні 58 копійок).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 20.07.2023.

Суддя Білова О.В.