Справа № 420/17661/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 липня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в місті Одесі в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577, виданого громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, поновити дію посвідки на постійне проживання від 19 травня 2020 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та дію його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області направити в Адміністрацію державної прикордонної служби інформацію про протиправність і скасування рішення 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577 та поновлення дії посвідки на постійне проживання від 19 травня 2020 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

19 липня 2023 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, а саме зупинити дію рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577 в частині положення про скасування посвідки на постійне проживання від 19 травня 2020 року № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та в частині зупинення дії реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що з огляду на введення на території України воєнного стану та застосовані у зв`язку з цим обмеження (зокрема, запровадження комендантської години, обмеження свободи пересування, перевірка документів, що посвідчують особу тощо) вилучення у позивача посвідки на постійне проживання, як правовий наслідок її скасування на підставі оспорюваного рішення, призведе до втрати ним законних підстав перебування на території України, унеможливить підтвердження ним своєї особи, а також користування правами, наданими особі з правом постійного проживання та пересування на території України. При цьому, до позовної заяви ОСОБА_1 додав довідку Департаменту надання адміністративних послуг від 09.12.2022 р., відповідно до якого позивача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , проте на даний час його реєстрацію за вказаною адресою скасовано 30.06.2023 р., про що свідчать інші витяги, отримані 07.07.2023 р. та 19.07.2023 р.

Таким чином, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду", так як посвідка на право постійного проживання в Україні дає позивачу дозвіл на пересування та проживання в Україні. Скасування цієї посвідки позбавляє позивача цих прав. Якщо позивач не зможе перебувати на території України, виконання будь-якого можливого позитивного рішення суду стосовно його прав на проживання буде унеможливлено або значно ускладнено; невжиття таких заходів... може ускладнити... ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача" - скасування посвідки позбавляє позивача права на пересування та проживання в Україні, яке він намагається відстояти, в тому числі це фактично позбавляє його можливості з`явитись в суд для надання пояснень та захисту своїх прав. Вжиття заходів щодо забезпечення позову допоможе позивачу ефективно захищати свої права та інтереси у судовому процесі. Таким чином, наявні всі підстави в умовах воєнного стану для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23 червня 2023 р. про скасування дозволу на імміграцію в Україну в частині положення про скасування посвідки на постійне проживання від 19.05.2020 р. № 900034792 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 420/17661/23, так як обраний судом спосіб забезпечення позову у цій справі не стосується прав та інтересів третіх осіб, не призводить до вирішення спору без його розгляду по суті, однак гарантує позивачу ефективний спосіб захисту у разі задоволення його позовних вимог. Крім того, відповідач прийняв оскаржуване рішення на підставі листа, а не подання органу, який має право ініціювати питання про скасування дозволу на імміграцію, відповідач не пересвідчився, що вказана Департаментом контрозвідки СБУ інформація нічим не підтверджена, прийняв своє рішення на протязі 5-ти днів хоча законодавством встановлено місячний строк для цього, а також позбавив ОСОБА_1 право на участь у процесі прийняття оскаржуваного рішення, надання відповідних пояснень та спростування зазначених СБУ обставин. Ознаки протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень є очевидними і безспірними, так як підтвердженні матеріалами справи. Таким чином, заходи забезпечення позову у цій справі можуть бути застосовані ще й на підставі п. 2. ч. 2. ст. 150 КАС України, оскільки ознаки протиправності рішення є доволі очевидними.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 154 КАС України, заява позивача про забезпечення позову розглянута в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Верховний Суд в постанові від 17 січня 2023 року по справі №540/3710/21 зазначив, що сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то Верховним Судом у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 826/14303/ 18, від 12 лютого 2020 року у справі № 640/17408/19 та від 27 лютого 2020 року у справі № 640/16242/19 зазначено, що такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. В іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію у справі.

Так, предметом оскарження по даній справі є, зокрема, правомірність прийнятого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області рішення від 23 червня 2023 року № 311577 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 01 червня 2009 року №311577, виданого громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

При цьому, протиправність оскаржуваного рішення не є очевидною та підлягає доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи, а тому, задоволення заяви про забезпечення позову у даному випадку буде вирішенням судом позовних вимог по суті та виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені ст. 151 КАС України.

Доводи представника позивача щодо того, що вилучення у позивача посвідки на постійне проживання, як правовий наслідок її скасування на підставі оспорюваного рішення, унеможливить підтвердження ним своєї особи, а також користування правами, наданими особі з правом постійного проживання та пересування на території України, суд також вважає неспроможними та такими, що базуються на припущеннях, оскільки жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування вказаних обставин позивачем суду не надано.

При цьому, в обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не свідчать про наявність небезпеки заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову від 19.07.2023 року (вхід. № 24186/23) у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук