Справа № 320/10110/23
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

19 липня 2023 року Справа № 320/10110/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління державної охорони України, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління державної охорони України щодо відмови у складенні і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 на ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, з обов`язковим значенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і премії (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років 45%, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 %, надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, премії в розмірі 50%);

- зобов`язати Управління державної охорони України скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 на ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, з обов`язковим значенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і премії (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років 45%, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 %, надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, премії в розмірі 50%).

07.04.2023, ухвалою суду провадження у справі відкрито, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду надіслана сторонам належним чином.

16.05.2023 до суду надійшло клопотання від відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку із пропуском позивачем процесуального строку звернення до суду із даним позовом, посилаючись на практику Верховного Суду у справі №380/14933/22 та у справі № 240/12017/19 та норми ст. 122 КАС України наполягає, що отримання позивачем листа відповіді відповідача на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суд в даній справі. Позивач отримав листа від відповідача 25.02.2023, позов подано до суду 21.03.2023. Відповідач також відмітив, що через зміну розміру складових грошового забезпечення, а саме, зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб, грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись щороку з 1 січня, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , зокрема, щодо порушення своїх прав на отримання нової довідки станом на 01.01.2020, мала дізнатись в 2020 році, позивачем вже порушено шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

06.06.2023, ухвалою суду згідно ч. ч. 13-15 ст. 171 КАС України відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про визнання протиправними дій Управління державної охорони України по відмові у складенні і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 на ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з обов`язковим значенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і премії (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років 45%, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 %, надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, премії в розмірі 50%) та зобов`язання вчинити відповідні дії по складенню та поданню довідок до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, - залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в десятиденний строк з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснено також позивачу наслідки визначені ч. 15 ст. 171 КАС України - якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Зокрема, вказаною ухвалою суду позивачу запропоновано надати до суду в десятиденний строк з дня отримання ухвали суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Управління державної охорони України по відмові у складенні і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 та зобов`язання відповідно вчинити дії по складенню та направленню до пенсійного органу вказаних довідок із зазначенням підстав поважності пропуску цього строку та відповідних доказів.

13.06.2023 представником позивача подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із даним позовом із обґрунтуванням поважності пропущеного строку посиланням на постанову Верховного суду від 20.10.22 у справі № 826/6453/18, відповідно до якої рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 а постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 залишені в силі.

Також, вказано про те, що листом від 21.02.2023 позивач звернулась до відповідача про видачу їй нових довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 з розрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військове звання визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Відповідь отримано позивачем 25.02.2023 у вигляді листа №2/6-557, в якому вказано про відмову у видачі нових довідок. З урахуванням зазначеного, представник вважає, що позивачем дотримано строку звернення до суду з даним позовом, оскільки відлік перебігу процесуального строку для звернення до суду починається з часу коли позивач дізнався про порушення прав та інтересів, причини пропуску строку звернення до суду вважає поважними.

Питання щодо виконання чи не виконання позивачем вимог ухвали суду від 06.06.2023 суддя вирішує враховуючи навантаження та періоду перебування судді у відпустці з 19.06.2023 по 04.07.2023 включно.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає таке.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом у цій справі 21.03.2023 та заявив позовні вимоги в частині оскарження відмови відповідача у видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022.

Згідно вимог статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі № 809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

"… для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.".

Згідно частини 4 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, з наступними змінами та доповненнями, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

На виконання даної норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 № 45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №45, видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком №45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням викладеного, суд зауважив про те, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року.

При цьому, як вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (Постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19).

При цьому суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Саме такий висновок про розгляді справи подібної категорії був викладений Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 110187784), який підлягає обов`язковому врахуванню.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду з позовною заявою в частині вимоги про оскарження відмови відповідача у видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, при цьому заява про визнання поважними причин такого пропуску та поновлення строку звернення до суду подана не була.

У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою в частині вимоги про оскарження відмови відповідача у видачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 та докази поважності причин його пропуску.

У заяві про поновлення пропущених строків позивач зазначив, що перебіг строку звернення до суду із позовом розпочинається з урахуванням постанови Верховного суду від 20.10.22 у справі № 826/6453/18 та отриманого листа позивачем від 25.02.2023 №2/6-557 про відмову у видачі спірних довідок.

Проте, суд ставиться критично до позиції представника позивача.

По-перше, суд зауважує, що вищевказана постанова Верховного Суду від 12.04.2023 містить загальні висновки щодо початку обчислення строку звернення до суду у справах подібної категорії.

Так, у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 380/14933/22 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 110187784) Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, 1 січня відповідного року. При цьому суд касаційної інстанції зауважив, що отримання позивачем листа відповідача (з викладеною в ньому відмовою у видачі нової довідки) у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд акцентує увагу на позиції Великої Палати Верховного Суду, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Згідно ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ, на яку посилається позивач у позові, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статті 51 № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Отже, норма, на яку посилається позивач, стосується випадків виплати вже нарахованої пенсії, у той час як предмет спору у цій справі є зовсім іншим та стосується видачі довідки про розмір грошового забезпечення, а не здійснення перерахунку пенсії чи виплати нарахованої пенсії.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі "Меньшакова проти України").

У рішенні від 18.10.2005 у справі "МШ "Голуб" проти України ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду. І навпаки, безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Отже, посилання позивача на іншу практику ЄСПЛ не є переконливими.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не зазначено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду, внаслідок чого у задоволенні заяви про поновлення такого строку слід відмовити.

Суд зазначає, що станом на дату постановлення даної ухвали на адресу суду від позивача не надійшли будь-які докази усунення недоліків позовної заяви чи клопотання про продовження строку про усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 06.06.2023, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог до Управління державної охорони України про визнання протиправними дій Управління державної охорони України по відмові у складенні і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 на ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з обов`язковим значенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і премії (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років 45%, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 %, надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, премії в розмірі 50%) та зобов`язання вчинити відповідні дії по складенню та поданню довідок до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України в частині визнання протиправними дій Управління державної охорони України по відмові у складенні і поданні до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022 на ОСОБА_1 з урахуванням посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з обов`язковим значенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення і премії (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років 45%, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 %, надбавки за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 10 %, премії в розмірі 50%) та зобов`язання вчинити відповідні дії по складенню та поданню довідок до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, - залишити без розгляду.

Ухвалу суду надіслати (вручити) сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Войтович І.І.