Справа № 160/6862/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року Справа № 160/6862/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (до відділення поштового зв`язку таку подано 30.03.2023 року) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , пенсію за невраховуванні періоди роботи (20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року) за Списком № 1, починаючи з 28.10.2022 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною діяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат
09.05.2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.10.2022 року знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 02.02.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою у вигляді звернення про надання інформації щодо призначеної пенсії. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 24.02.2023 року вих. № 6262-3865/М-01/8-0400/23 позивачу надано роз`яснення з приводу призначеної пенсії. Пенсійну справу переглянуто та приведено пільговий стаж у відповідність згідно довідок № 023-1938, № 023-1939, № 023-1940 від 31.10.2022 року, які видані ПАТ Дніпровський металургійний комбінат. Після проведеного перерахунку страховий стаж складає 47 років 10 місяців 21 день (зарахований по 30.09.2022 року), в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 16 років 3 місяці 20 днів. До пільгового стажу враховані періоди роботи згідно вище зазначених пільгових довідок, за виключенням днів, в які позивачкне була зайнята на пільговій роботі: у 1995 році - 4 календарних дні, у 1998 році - 31 календарних днів, у 1999 році - 8 календарних днів, у 2000 році - 4 календарних дні. Також до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, оскільки це періоди роботи між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць. При призначенні пенсії з 28.10.2022 року позивачу не враховано періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, оскільки в цей період підприємством не проведено атестацію робочого місця на посадах, на яких працювала позивач у спірні періоди. Згідно із п. 4 Порядку № 442 та п. п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Таким чином, підстав для зарахування вище зазначених періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1 немає, оскільки у зазначений період атестація вищезазначеного робочого місця у передбаченому законодавством порядку і строки підприємством не проведена. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії щодо незарахування періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 28.10.2022 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2023 року зазначена вище справа розподілена та 06.04.2023 року передана судді Пруднику С.В.
10.04.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.10.2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
02.02.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою у вигляді звернення про надання інформації щодо призначеної пенсії. В даній заяві позивач зазначила, що з грудня 2022 року останній призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, але чи правильно був обрахований мій пільговий стаж роботи при призначені пенсії за Списком №1.
Листом від 24.02.2023 року №6252-3865/М-01/8-0400/23 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивачу про те, що остання отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058- ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 28.10.2022 року. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом № 1058. Пенсійну справу переглянуто та приведено пільговий стаж у відповідність згідно довідок № 023-1938, № 023-1939, № 023-1940 від 31.10.2022 року, які видані ПАТ Дніпровський металургійний комбінат. Після проведеного перерахунку страховий стаж складає 47 років 10 місяців 21 день (зарахований по 30.09.2022 року), в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 16 років місяці 20 днів. До пільгового стажу враховані періоди роботи згідно означених пільгових довідок, за виключенням днів, в які позивач не була зайнята на пільговій роботі: у 1995 році 4 календарних дні, у 1998 році - 31 календарних днів, у 1999 році - 8 календарних днів, у 2000 році - 4 календарних дні. Також до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, оскільки це періоди роботи між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць.
Додатково ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до означеної відповіді надало завірені копії заяви на призначення пенсії та розрахунок стажу.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Щодо вирішення справи по суті, суд вказує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні - в соціальній і правовій державі, в якій визнається і діє принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з ч. 3 ст. 24 цього Закону за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, було передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Час, відпрацьований в умовах, передбачених Списками, обліковується власником роботодавця або уповноваженим ним органом, тому, період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає роботодавець наданням уточнюючої довідки.
Судом установлено, що з 13.04.1992 року по 01.09.2021 року позивач працювала в публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» (скорочено ПАТ «Дніпровський меткомбінат»), далі - комбінат.
При цьому в період своєї роботи на даному підприємстві позивач на умовах повного робочого дня виконувала роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці в наступні періоди:
- з 16.01.2003 року по 02.09.2012 року прокатне виробництво, позивач постійно виконувала роботу оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах, шо передбачено Списком №1 розділ 111 підрозділ: За код КП.3.3а затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, відволікання: немає, всього з 16.01.2003 року по 02.09.2012 року роботи за Списком № 1 - 09 років 07 місяців 17 днів.
Сумарно загальний стаж роботи за професією, передбачений Списком № 1 становить 19 років 01 місяць 26 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками №023-1938, № 023-1939, №023-1940 від 31.10.2022 року виданими ПАТ «Дніпровський меткомбінат», що подавались мною до Управління ПФУ для призначення мені пенсії.
Незмінність особливо важких та особливо шкідливих умов праці на комбінаті за професією «оператор постів керування, зайнятий на гарячих роботах в сортопрокатному цеху» з повним робочим днем згідно зі Списком № 1 підтверджена кожною черговою атестацією робочих місць за умовами праці, що проводились у період роботи позивача за даними професіями на комбінаті.
На дату подання заяви про призначення пенсії, загальний страховий стаж позивача становив 31 рік 10 місяців 21 день, пільговий стаж роботи 19 років 01 місяць 26 днів за Списком № 1.
Однак позивачу не було зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року згідно листа відповідача та розрахунку зробленим ПФУ під час нарахування її пенсії.
Згідно наданих позивачем для призначення пенсії документів (трудова книжка, уточнюючі довідки № 023-1938, № 023-1939, №023-1940 від 31.10.2022 року видані ПАТ «Дніпровський меткомбінат») станом на 30.09.2022 року загальний трудовий стаж позивача становив 31 рік 10 місяців 21 день, з яких 19 років 01 місяць 26 днів - пільговий стаж роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах прачі за Списком № 1 на умовах повного робочого дня в ПАТ «Дніпровський меткомбінат».
В зазначених уточнюючих довідках ПАТ «Дніпровський меткомбінат» в розділі «додаткові відомості» зазначив, що робоче місце атестоване, тобто роботодавцем підтверджено, що весь період роботи позивача за професією «оператор постів керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху» це робоче місце було атестоване.
Відповідач мотивував відмову зарахувати спірний період (з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25. 12.2006 року по 28.12.2006 року) роботи позивача за професією «оператор постів керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху, (далі по тексту - спірний період), до пільгового стажу виключно тим, що в цей період не проведена атестація робочих місць. Проте ці твердження відповідача є безпідставними та спростовуються наступним.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання Постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.
Згідно із зазначеними нормативними актами, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року №442, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме, надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування.
Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.
Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Наказом Міністерства праці і соціальної політики України «Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» від 21.08.2000 року №205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.
Згідно пункту 1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 01.12.1990 року №357, державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливими і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Проведення атестації робочих місць за умовами праці здійснюється в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років (п.4. Порядку).
В окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205, метою запобігання необґрунтованому позбавленню працівників, зайнятих на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, належних їм пільг і компенсацій, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень Факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Постановою адміністрації і профкому комбінату від 20.10.1994 року № 813 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати вперше проведеної на комбінаті атестації робочих місць за умовами праці, а також, затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (Додаток 1).
За результатами атестації робочих місць, завершеної у 1994 році, професія «оператор постів управління (пости управління №10, №17 дільниці обслуговування холодильників та правки гарячого металу), зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху» користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
Наказом по комбінату від 26.05.1999 року, № 331 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» (АРМ) на комбінаті було розпочато проведення чергової атестації робочих місць.
Внаслідок скрутного фінансово-економічного стану підприємства в 1999 році чергова атестація робочих місць на комбінаті не була завершена до 20.10.1999 року та її проведення продовжувалось по грудень 2001 року до моменту її завершення, що спростовує безпідставність тверджень відповідача про відсутність атестації в спірний період.
Забезпечення реалізації державної політики щодо соціального захисту працюючих, зайнятих на роботах з несприятливими умовами праці на підприємствах, в установах і організаціях здійснювалось в спірний період Державною експертизою умов праці.
Відповідно до п. 11 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 1 грудня 1990 року № 357 (що діяло в спірний період) контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.
У відповідності до законодавчо встановлених повноважень Головним державним експертом з умов праці у Дніпропетровській області було надано згоду на продовження терміну дії постанови адміністрації та профкому комбінату від 20.10.1994 року № 813 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» та використання результатів первісної атестації робочих місць до 31.12.2001 року, (лист від 26.10.1999 року за вих. № 14/1-121, лист від 27.12.2000 року за вих. № 14/1-261).
Постановою адміністрації та профкому комбінату від 25.12.2001 року № 1269 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати розпочатої в 1999 р. чергової атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 (Додаток № 1).
За результатами даної атестації робочих місць професії «оператор поста керування (зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху) робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1».
Таким чином, результати атестації робочих місць за умовами праці 1994 року були в установленому порядку продовжені на весь міжатестаційний спірний період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, та робоче місце позивача «оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху, основні робітники яких користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1» за умовами та характером праці в цей період під час проведення чергової атестації не змінювалось, що підтверджено результатами наступної атестації робочих місць 2001 року.
При цьому, відповідачем не спростовано той факт, що головний державний експерт з умов праці у Дніпропетровській області, погоджуючи продовження використання результатів первинної атестації робочих місць 1994 року в період проведення наступної чергової атестації, діяв в межах наданих йому за законом повноважень.
Таким чином, черговою атестацією 2001 року умов праці позивача в спірний період були підтверджені, оскільки саме в цей період і проводилась чергова атестація, розпочата в 1999 році та одночасно застосовувались результати попередньої атестації 1994 року.
За наведених обставин, ні після закінчення п`ятирічного строку дії результатів атестації робочих місць 1994 року, 2001 року, ні до та після затвердження чергової після них атестацій 2001 року умови праці позивач за професією «оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху» не змінювались, були підтверджені результатами атестації робочих місць.
Крім того, відповідач безпідставно, всупереч наданим йому документам не зарахував до пільгового стажу позивача період з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, відповідно до розрахунку зробленим ПФУ під час нарахування пенсії позивача.
Так, згідно наказу по комбінату № 1484 від 20.10.2004 року «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» (АРМ) було розпочато проведення чергової атестації робочих місць, по завершенню проведення якої результати атестації затверджено постановою адміністрації та профкому комбінату від 29.12.2006 року № 992 «Про атестацію робочих місць за умовами праці».
Згідно Додатку № 1 до постанови № 992 від 29.12.2006 року робоче місце «оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху» було атестоване згідно рішення атестаційної комісії від 18.12.2006 року, протокол №10 від 25.09.2006 року.
Відповідач не спростував факту чинності рішення атестаційної комісії від 25.09.2006 року про атестацію робочого місця позивача в період з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року.
За наведених обставин, ні після закінчення п`ятирічного стооку дії результатів атестації робочих місць 1994 року, 2001 року, ні до та після затвердження чергової після них атестацій 2001 року, 2006 року умови праці позивача за професією «оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах» не змінювались, були підтверджені результатами атестації робочих місць.
За таких обставин пільговий стаж роботи позивача в період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року за професією «оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху» згідно Списку № 1 підтверджується за результатами атестацій робочих місць, затверджених постановами адміністрації та профспілкового комітету комбінату про атестацію робочих місць за умовами праці від 20.10.1994 року № 813, від 25.12.2001 року № 1269 та від 29.12.2006 року № 992.
Тому доводи відповідача про те, що в період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року атестація робочих місць на комбінаті не проводилась, та умови праці проведеною атестацією в зазначений період не підтверджені, не відповідають дійсності та спростовуються наданим у справі письмовими доказами.
За таких обставин пільговий стаж роботи позивача в період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року за професією «оператор поста керування, зайнятий на гарячих роботах сортопрокатного цеху підтверджується за результатами атестацій робочих місць, затверджених постановами адміністрації та профспілкового комітету комбінату про атестацію робочих місць за умовами праці від 20.10.1994 року № 813, від 25.12.2001 року № 1269.
Тому доводи відповідача про те, що в період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року атестація робочих місць на комбінаті не проводилась, та умови праці проведеною атестацією в зазначений період не підтверджені, не відповідають дійсності та спростовуються наданим у справі письмовими доказами.
Крім того, за приписами ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пільгову пенсію за віком не обмежується умовою про обов`язковість дотримання періодичності підтвердження умов праці за результатами атестації, тому право Позивача на пільгову пенсію, гарантоване законом, не може бути обмежене внаслідок застосування підзаконних нормативних актів, які прийняті на реалізацію цього закону і не можуть звужувати права осіб порівняно із законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16.09.1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
На підставі вищевикладеного, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, і як наслідок зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення 28.10.2022 року, з урахуванням зарахованих до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи: з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, та виплатити заборгованість із урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується копією квитанції від 30.03.2023 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною діяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу її роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення 28.10.2022 року, з урахуванням зарахованих до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи: з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року та з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року в публічному акціонерному товаристві Дніпровський металургійний комбінат, та виплатити заборгованість із урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник