Справа № 420/18441/22
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 р. Категорія 106000000м. ОдесаСправа № 420/18441/22
Перша інстанція: суддя Левчук О.А.,

час і місце ухвалення: 13:04, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
позивачОСОБА_1 (паспорт)
представник позивачівМуконін О.В. (адвокат; ордер)
представник ГУ НП в Донецькій областіГетьманенко О.П. (витяг)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Департаменту управління майном Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивачі, звернулися до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Департаменту управління майном Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що зібраними та поданими для виплати матеріалами підтверджується, що загиблий начальник СРПП відділу поліції №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції ОСОБА_4 не вчиняв кримінального чи адміністративного правопорушення; не був в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; не вчиняв самогубства; документи щодо виплати подано в повному обсязі, не потребують уточнення та направлені за належністю. Тому посилання відповідача ГУНП в Донецькій області, викладене в листах на адресу позивачів за №3696/12/02-2021, №3697/12/02-2021, №3698/12/02-2021 від 28 вересня 2021 року, про невідповідність Акту спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 р. № 7, затвердженого Т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області полковника поліції А. Кисько від 31.08.2021 року, як такого, що не відповідає вимогам Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2020 № 705, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2020 р. за № 1139/35422, і відповідно його скасування на підставі листа Департаменту управління майном Національної поліції України № 4800/31/02-2021 від 15.09.2021 р., як на підставу відмови у призначенні та невиплаті одноразової грошової допомоги спадкоємцям загиблого капітана поліції ОСОБА_4 є протиправною бездіяльністю відповідача. При цьому, позивачі зазначають, що вимога у формі листа Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 р. за №4800/31/02-2021 «Про скасування акту спеціального розслідування смертельного нещасного випадку», та виданий на його підставі Наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.09.2021 р. № 1952 про скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 р. № 7, лише на підставі неврахування судового провадження (справа 236/3653/21) про ДТП в якому загинув ОСОБА_4 є протиправними і таким, що не відповідає положенням закону «Про Національну поліцію» та вимогам Порядку №705, а відповідно підлягають скасуванню. Позивачі вважають безпідставною бездіяльність відповідача у непризначенні та невиплаті одноразової грошової допомоги позивачам оформлену листами Головного управління Національної поліції в Донецькій області №3696/12/02-2021» №3697/12/02- 2021» №3698/12/02-2021 від 28.09.2021 року, якими необґрунтовано повернуто позивачам матеріали для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 . Отже, враховуючи повністю сформований відповідно до законодавства пакет документів стосовно призначення та виплати ОГД в разі загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1 ч. 1 ст. 97), а також незаконність скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку № 7 від 31.08.2021 р., позивачі, як особи, яким за Законом гарантовано отримання ОГД, відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 99 Закону «Про Національну поліцію» мали отримати 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 року № 4800/31/02-2021 про скасування акту спеціального розслідування смертельного нещасного випадку за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 року № 7. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.09.2021 року № 1952. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 27.01.2023 року № 134. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо повернення заяв (рапортів) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та не прийняття рішення відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно прийняти заяви (рапорти) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та вирішити питання про призначення виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Отже, оскільки суд першої інстанції своїм рішенням визнав протиправною бездіяльність у неприйнятті та поверненні заяв (рапортів) позивачів про призначення виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно прийняти заяви (рапорти) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та вирішити питання про призначення виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 , то у відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області були відсутні інші альтернативні варіанти рішення, ніж призначення і виплата одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Тобто, будь-які можливі підстави для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а так само в поверненні документів на доопрацювання, судом першої інстанції були відхилені, як протиправні, тому дискреційні повноваження відповідача ГУНП в Донецькій області в частині подальшого призначенні і виплати ОГД перестали існувати з моменту задоволення судом всіх інших попередніх вимог позивачів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивачів відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що по дорожньо-транспортній пригоді в якій загинув капітан поліції ОСОБА_5 , відкрито судове провадження та на цей час не доведено вини учасників ДТП, що в свою чергу може вплинути на кваліфікацію розслідування нещасного випадку (в період проходження служби під час виконання службових обов`язків (акт за формою Н-1/ПВ) або в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (акт з формою Н-1/НПВ) та призвести до неправомірної виплати одноразової грошове допомоги згідно із Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, статтею 101 якого визначено, що виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється якщо загибель поліцейського була наслідком учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням.

Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області було надано відзив на апеляційну скаргу позивачів, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що власна думка апелянта, яка не кореспондується із нормами законодавства, що регулює спірні правовідносини, не може свідчити про помилковість висновку суду, щодо дискреційних повноважень ГУНП в Донецькій області стосовно механізму оформлення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) поліцейського.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , який був чоловіком ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 , проходив службу в Національній поліції на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції.

15 березня 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33 т. 1).

31 березня 2021 року т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області затверджено висновок службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув начальник СРПП відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітан поліції К.Колесников (а.с. 80-91 т. 1, а.с. 138-150 т. 2).

09 квітня 2021 року Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області видано наказ № 222 о/с, яким виключено зі списків особового складу у зв`язку зі смертю капітана поліції ОСОБА_4 - начальника сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції з 12.03.2021 року (а.с. 78 т. 1).

31 серпня 2021 року т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області затверджено акт спеціального розслідування нещасного випадку № 7, який стався 12.03.2021 року о 15:50 год. з начальником сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Колесниковим Костянтином Васильовичем (а.с. 70-76 т. 1).

02 вересня 2021 року ГУНП в Донецькій області листом № 1344/28/01-2021, на виконання вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС України від 05.10.2022 № 705, направлено на адресу Департаменту управління майном Національної поліції України матеріали спеціального розслідування нещасного випадку, внаслідок якого загинув начальник СРПП відділу поліції № 4 Краматорського РУА ГУНП в Донецькій області К.Колесников (а.с. 160, 178 т. 2).

04 вересня 2021 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ГУНП в Донецькій області подані заяви (рапорти) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 (а.с. 27, 43, 57 т. 1).

21 вересня 2021 року до ГУНП в Донецькій області надійшов лист Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, з вимогою скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 № 7 складений на капітана поліції ОСОБА_4 як такий, що не відповідає вимогам Порядку та провести повторно спеціальне розслідування нещасного випадку (смертельного) з дотриманням вимог Порядку (а.с. 137-138, 244-245 т. 1, а.с. 3-4, 127-128, 158-159, 176-177 т. 2).

28 вересня 2021 року ГУНП в Донецькій області на ім`я ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено листи, якими повідомлено, що враховуючи лист Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, яким було скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 № 7, вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги можливе лише після проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) з дотриманням та врахуванням рішення суду (справа № 236/3653/21), а також складання нового акту спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного), у зв`язку з чим матеріали для призначення одноразової грошової допомоги були повернуті (а.с. 24-26, 40-42, 54-56, 140-141, 143-145, 146-148 т. 1).

29 вересня 2021 року ГУНП в Донецькій області видано наказ № 1952, яким скасовано акт від 31.08.2021 форми Н-1/ПВ № 7 стосовно ОСОБА_6 , створено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку та наказано комісії повторно провести спеціальне розслідування нещасного випадку та про результати доповісти керівництву ГУНП в Донецькій області та ДУМ Національної поліції України (а.с. 155-156 т. 1, а.с. 133-134 т. 2).

27 січня 2023 року ГУНП в Донецькій області видано наказ № 134, яким внесено зміни до наказу № 1952 від 29.09.2021 року та продовжено термін повторного службового розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком до отримання необхідних матеріалів та встановлення обставин і причин нещасного випадку (а.с. 136-137 т. 2).

Позивачі вважають протиправною бездіяльність відповідачів у непризначенні та невиплаті одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 у зв`язку із чим звернулися до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо повернення заяв (рапортів) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та не прийняття рішення відповідно до приписів Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, є протиправними.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин.

Згідно ст. 98 ЗУ «Про Національну поліцію» у випадках, зазначених у пунктах 1, 2 частини першої статті 97 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) поліцейського. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) поліцейського визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Відповідно до ст. 99 ЗУ «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема, загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно ст. 100 ЗУ «Про Національну поліцію» у разі встановлення факту настання смерті поліцейського, а також особи, звільненої зі служби в поліції, внаслідок обставин, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 цього Закону, якщо смерть настала протягом шести місяців після отримання інвалідності чи травми, внаслідок отримання яких поліцейський раніше отримував одноразову грошову допомогу згідно із зазначеними пунктами, виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання, зазначеним у цьому Законі, здійснюється з вирахуванням суми допомоги, отриманої померлим. Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Відповідно до ст. 101 ЗУ «Про Національну поліцію» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 97 ЗУ «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади) визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1, 2 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є у разі загибелі (смерті) поліцейського - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Згідно п. 1, 2 Розділу ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України. ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України. Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України. Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України. Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України. Посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Відповідно до п. 3, 4, 6, 7 Розділу ІІІ Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Для виплати ОГД у випадку загибелі (смерті) поліцейського за останнім місцем проходження служби подаються такі документи: 1) особами, які мають право на цю виплату: заява кожного члена сім`ї (повнолітнього), батьків та утриманців загиблого (померлого), а в разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників інших законних представників цих дітей про виплату грошової допомоги; 2) кадровим підрозділом: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) поліцейського із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) поліцейського; 3) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) поліцейського, зокрема про те, що вона не пов`язана з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства, за формою, що затверджується МВС. У разі смерті від захворювання акти розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) та акти, що свідчать про причини та обставини смерті поліцейського не подаються; 4) копію постанови відповідної ВЛК про визначення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), що спричинило смерть поліцейського; 5) копію свідоцтва про смерть поліцейського; 6) копію посвідчення члена сім`ї померлого (загиблого) ветерана війни (за наявності); 7) копію свідоцтва про народження поліцейського - для виплати грошової допомоги батькам загиблого (померлого); 8) копію свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); 9) копії сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 10) копії свідоцтва про народження дитини, паспорта дитини, у разі його наявності - для виплати грошової допомоги дитині; 11) копії документів членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), що підтверджують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті); 12) копію рішення районної, районної у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування у разі здійснення опіки або піклування над дітьми поліцейського, влаштування у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу; 13) копію рішення суду, нотаріально посвідченого правочину або довідки органу місцевого самоврядування, що підтверджує факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого) або перебували на його утриманні). Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 3, 4, здійснює керівник підрозділу, установи, організації, що видав(ла) документ. Копії документів, зазначених у підпунктах 5-12, засвідчує своїм підписом фізична особа, що подає документи, та перевіряє особа, що їх приймає. Графа «Відмітка кадрового підрозділу» на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою. При прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу. Підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу ІІІ, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.

Згідно п. 1-3, 5, 6-7 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається органами поліції до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції, навчальними закладами до фінансового підрозділу Міністерства внутрішніх справ за встановленою формою (додаток 3). ОГД призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) поліцейського.

Виділення коштів органам поліції для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом центрального органу управління поліції шляхом розподілу асигнувань в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України на зазначені цілі. Поліцейським або членам сім`ї загиблого поліцейського нарахування та виплата ОГД здійснюється після надходження коштів на зазначені цілі до відповідного органу поліції, навчального закладу. Виплата проводиться фінансовим підрозділом за останнім місцем проходження служби поліцейським шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку або через касу органу поліції, навчального закладу. Реквізити для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків) зазначаються у заяві (додаток 4). ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

При цьому, процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - орган (підрозділ) поліції) визначає Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705.

Згідно п. 3 розділу ІІ Порядку № 705 керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Відповідно до п. 1-4 розділу ІІІ Порядку № 705 розслідування нещасного випадку проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії з розслідування нещасного випадку. Спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться протягом одного місяця з дня утворення спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку. Розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку може бути продовжено керівником органу (підрозділу) поліції, який призначив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, за мотивованим рапортом (доповідною запискою) голови комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку до отримання необхідних матеріалів (експертиз, висновків, постанов, рішень, пояснень тощо) для встановлення обставин і причин нещасного випадку. За результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

Згідно п. 6 розділу ІІІ Порядку № 705 комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана: 1) провести засідання, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та скласти протокол засідання (додаток 3); 2) провести фотографування, обстежити місце нещасного випадку та скласти протокол огляду місця, де стався нещасний випадок ( додаток 4); 3) одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5); 4) вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок; 5) визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6); 6) визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; 7) визначити необхідність проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертиз тощо для встановлення причин настання нещасного випадку; 8) з`ясувати обставини перебування потерпілого поліцейського у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; учинення ним кримінального, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; 9) установити осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, та розробити заходи із запобігання таким нещасним випадкам; 10) кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; 11) прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний; 12) скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції; 13) розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1). У разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку із змістом акта за формою Н-1 підписати акти з відміткою про наявність окремої думки. Окрема думка викладається письмово. В окремій думці член комісії (спеціальної комісії) обґрунтовано викладає пропозиції до змісту акта за формою Н-1 (окрема думка додається до акта за формою Н-1 та є його невід`ємною частиною); 14) передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження; 15) додержуватися вимог законодавства про інформацію щодо захисту персональних даних потерпілих поліцейських та інших осіб, які зібрані в межах повноважень комісії (спеціальної комісії) під час проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Порядку № 705 обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є: 1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час; 2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.

Згідно п. 9 розділу ІІІ Порядку № 705 керівник органу (підрозділу) поліції, який призначив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, зобов`язаний: 1) розглянути та затвердити акти за формою Н-1 не пізніше наступного робочого дня після їх підписання комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку; 2) ужити заходів щодо притягнення до відповідальності поліцейських (працівників), дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку (за їх наявності); 3) надіслати матеріали спеціального розслідування нещасного випадку не пізніше трьох робочих днів з дня їх затвердження до сектору державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном Національної поліції України; 4) видати акт за формою Н-1 потерпілому поліцейському (членам його сім`ї чи уповноваженій ним особі) не пізніше трьох робочих днів з дати затвердження; 5) видати протягом двох робочих днів після закінчення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку наказ про виконання запропонованих комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку заходів із запобігання подібним нещасним випадкам; 6) видати наказ про скасування актів розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 та призначити повторне розслідування (у разі встановлення порушень вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів, за наявності вимоги посадової особи з державного нагляду за охороною праці відповідно до компетенції).

Відповідно до п. 1-3 розділу IV Порядку № 705 контроль за своєчасним та об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідувань, веденням їх обліку, ужиттям заходів щодо усунення причин їх настання здійснюють посадові особи з державного нагляду за охороною праці органу (підрозділу) поліції відповідно до їх компетенції. Контроль за своєчасним та об`єктивним проведенням спеціальних розслідувань нещасних випадків, веденням їх обліку, ужиттям заходів з усунення причин їх настання здійснює сектор державного нагляду за охороною праці Департаменту управління майном Національної поліції України. Посадові особи з державного нагляду за охороною праці відповідно до компетенції мають право вимагати від керівника органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, скасування актів за формою Н-1 з проведенням повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, якщо встановлено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів. Вимоги посадових осіб з державного нагляду за охороною праці відповідно до компетенції обов`язкові для виконання керівником органу (підрозділу) поліції.

З матеріалів справи вбачається, що спеціальною комісією, утвореною наказом ГУНП в Донецькій області від 16.03.2021 № 481 (зі змінами), проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався у Лиманському району Донецької області, на 88 км + 500 м. автомобільної дороги Т0514 «Добропілля-Лиман», та складено акт спеціального розслідування нещасного випадку № 7, який затверджений т.в.о. начальника ГУНП в Донецькій області 31.08.2021 року (а.с. 70-76 т. 1).

21 вересня 2021 року до ГУНП в Донецькій області надійшов лист Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, з вимогою скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 № 7 складений на капітана поліції ОСОБА_4 як такий, що не відповідає вимогам Порядку та провести повторно спеціальне розслідування нещасного випадку (смертельного) з дотриманням вимог Порядку (а.с. 137-138 т. 1).

В листі від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021 Департаментом управління майном Національної поліції України зазначено, що за результатами опрацювання матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного), сектором державного нагляду за охороною праці ДУМ НПУ виявлено порушення вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС від 15.10.2020 № 705, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2020 року за № 1139/35422, а саме комісією з розслідування нещасного випадку не враховано, що на даний час відкрито судове провадження (справа № 236/3653/21) по ДТП в якій загинув капітан поліції ОСОБА_5 . При цьому, комісії з розслідування нещасного випадку для об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку необхідно врахувати рішення суду (справа № 236/3653/21), в якому буде досліджено за яких обставин в ДТП загинув капітан поліції ОСОБА_5 ..

В той же час, направляючи на адресу ГУНП в Донецькій області лист від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021 з вимогою скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 № 7, Департаментом управління майном Національної поліції України, всупереч приписам Порядку № 705, не зазначено які саме вимоги Порядку № 705 чи інших нормативно-правових актів були порушені спеціальною комісією, утвореною наказом ГУНП в Донецькій області від 16.03.2021 № 481, під час проведення спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) щодо ОСОБА_4 .

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 12.03.2021 працівниками ТУДБР, розташованого у місті Краматорську, відомості щодо дорожньо-транспортної пригоди внесено до ЄРДР за ч. 2 ст. 286 КК України за № 0000051. 11.07.2021 матеріали кримінального провадження з ТУДБР, розташованого у місті Краматорську були передані до СУ ГУНП в Донецькій області за підслідністю. 20.08.2021 Донецькою обласною прокуратурою затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000051 від 12.03.2021 у відношенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 року розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 № 7/0/9-22, змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області. Підсудність справ визначено Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Кримінальне провадження № 236/3653/21 (провадження № 1-кп/236/59/22) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України передана до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, для подальшого зберігання (а.с. 126 т. 2).

У своїй апеляційній скарзі апелянт, Головне управління Національної поліції в Донецькій області, вказує, що суд першої інстанції під час розгляду справи не прийняв до уваги той факт, що по дорожньо-транспортній пригод в якій загинув капітан поліції ОСОБА_5 , відкрито судове провадження та на цей час не доведено вини учасників ДТП, що в свою чергу може вплинути на кваліфікацію розслідування нещасного випадку (в період проходження служби під час виконання службових обов`язків (акт за формою Н-1/ПВ) або в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (акт з формою Н-1/НПВ) та призвести до неправомірної виплати одноразової грошове допомоги згідно із Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, статтею 101 якого визначено, що виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється якщо загибель поліцейського наслідком учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що в кримінальному провадженні встановлюється винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а не кваліфікація нещасного випадку який стався з капітаном поліції ОСОБА_5 , відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що процедура проведення розслідування нещасного випадку, що сталась з поліцейським, та судове провадження (судочинство) по кримінальній справі за обвинуваченням іншої особи у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України є різними за своїм змістом та суттю процедурами.

В той же час, обставини загибелі ОСОБА_5 досліджувались дисциплінарною комісією ГУНП в Донецькій області під час проведення службового розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, за результатами якого складено висновок від 31.03.2021 року, в якому зазначено, що за результатами службового розслідування, проведеного в межах компетенції ВІОС УКЗ ГУНП в області, встановлено, що смерть начальника СПРР відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції К.Колесникова настала в період проходження служби в Національній поліції України під час виконання службових обов`язків (а.с.80-91, т.1).

Водночас під час службового розслідування не було встановлено будь-яких порушень з боку начальника СПРР відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_5 . При цьому, будь-яких доказів оскарження або скасування висновку службового розслідування від 31.03.2021 року суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що під час складання акту спеціального розслідування нещасного випадку № 7 комісією використано, зокрема, але не виключно, висновок експерта від 26.03.2021 № 34 Лиманського відділення КЗОЗ «Донецьке обласне бюро СМЕ», в якому встановлено причину смерті ОСОБА_5 та те, що він не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також обвинувальний акт від 20.08.2021 року відносно ОСОБА_8 . При цьому, невід`ємним додатком обвинувального акту від 20.08.2021 року є реєстр матеріалів досудового дослідування по кримінальному провадженню № 000051 від 12.03.2021 року, в якому зазначені проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії, прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення та заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування.

Крім того, відповідачами суду не надано будь-яких доказів того, що нещасний випадок, який стався з начальником СПРР відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_5 настав з інших причин, перелік яких визначений в додатку 6 до Порядку № 705: технічних, організаційних, техногенних, природних, екологічних, соціальних; чи інших психофізіологічних причин, ніж травмування (смерть) унаслідок протиправних дій інших осіб.

Також, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне або адміністративне правопорушення, або того, що нещасний випадок настав внаслідок його протиправних дій, відповідачами суду не надано.

В той же час, суд не приймає до уваги посилання представника позивачів на приписи Положення про орган державного нагляду за охороною праці Міністерства внутрішніх справ України» затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.07.2021 № 542, оскільки вказане Положення визначає організацію, завдання, функції та реалізацію повноважень органу державного нагляду за охороною праці Міністерства внутрішніх справ України, а не в Національній поліції України. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що лист від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021 з вимогою скасувати акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 № 7 направлявся Департаментом управління майном Національної поліції України відповідно до приписів Порядку № 705, яким не визначено обов`язкової форми вимоги у вигляді припису.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, Департаментом управління майном Національної поліції України, суб`єктом владних повноважень, не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підставі яких він дійшов висновку про те, що комісією з розслідування нещасного випадку при складанні акту спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 № 7 порушено вимоги Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС від 15.10.2020 № 705 чи інших приписів чинного законодавства України.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимогу Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 року № 4800/31/02-2021 про скасування акту спеціального розслідування смертельного нещасного випадку за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 р. № 7 прийнято з порушенням чинного законодавства та без наявності підстав, визначених чинним законодавством України, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки підставою для прийняття наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.09.2021 року № 1952 слугував лист Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 року № 4800/31/02-2021, який є протиправним, суд першої інстанції вірно вказав, що наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.09.2021 року № 1952 також є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, 27 січня 2023 року ГУНП в Донецькій області видано наказ № 134, яким внесено зміни до наказу № 1952 від 29.09.2021 року та продовжено термін повторного службового розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком до отримання необхідних матеріалів та встановлення обставин і причин нещасного випадку (а.с. 136-137 т. 2).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку № 705 розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку може бути продовжено керівником органу (підрозділу) поліції, який призначив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, за мотивованим рапортом (доповідною запискою) голови комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку до отримання необхідних матеріалів (експертиз, висновків, постанов, рішень, пояснень тощо) для встановлення обставин і причин нещасного випадку.

Однак, приймаючи наказ від 27.01.2023 року № 134 про продовження терміну службового розслідування до отримання необхідних матеріалів та встановлення обставин і причин нещасного випадку, ГУНП в Донецькій області не зазначено конкретно до отримання яких саме матеріалів було продовжено розслідування нещасного випадку.

Крім того, наказ від 27.01.2023 року № 134 не містить будь-яких посилань на мотивований рапорт (доповідну записку) голови комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

При цьому, пунктом 6 розділу І Порядку № 705 чітко визначено, що строк давності для розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку становить три роки з дня його настання.

За таких підстав, з урахуванням приписів ст. 9 КАС України, з огляду на протиправність наказу № 1952 від 29.09.2021 року, суд першої інстанції вірно вказав, що наказ ГУНП в Донецькій області № 134 від 27 січня 2023 року також підлягає скасуванню.

Також, позивачі просять суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області у не призначенні та невиплаті одноразової допомоги позивачам спадкоємцям загиблого капітана поліції ОСОБА_4 , викладену в листах ГУНП в Донецькій області на адресу позивачів за № 3696/12/02-2021, № 3697/12/02-2021, № 3698/12/02-2021 від 28 вересня 2021 року; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області прийняти від позивачів заяви (рапорти) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втраті працездатності з додатками повторно, призначити та виплатити в рівних частинах позивачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з загибеллю (смертю) капітана поліції ОСОБА_4 ; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області прийняти від позивачів заяви (рапорти) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності з додатками повторно, призначити та виплатити в рівних частинах позивачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з загибеллю (смертю) капітана поліції ОСОБА_4 ; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області здійснити перерахунок виплат одноразової грошової допомоги в рівних частинах позивачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , у зв`язку з загибеллю (смертю) капітана поліції ОСОБА_4 , в загальному розмірі 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, що загалом еквівалентно 1702500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2021 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ГУНП в Донецькій області подані заяви (рапорти) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 (а.с. 27, 43, 57 т. 1).

До заяв (рапортів) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 заявниками були надані документи, визначені Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

28 вересня 2021 року ГУНП в Донецькій області на ім`я ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено листи, якими повідомлено, що враховуючи лист Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, яким було скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 № 7, вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги можливе лише після проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) з дотриманням та врахуванням рішення суду (справа № 236/3653/21), а також складання нового акту спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного), у зв`язку з чим матеріали для призначення одноразової грошової допомоги були повернуті (а.с. 24-26, 40-42, 54-56, 140-141, 143-145, 146-148 т. 1).

Таким чином, станом на день розгляду справи заяви (рапорти) позивачів про виплату одноразової грошової допомоги відповідачем в порядку та за процедурою, які визначені Порядком № 4, не розглянуті.

Разом з тим, статтею 101 ЗУ «Про Національну поліцію» встановлено вичерпний перелік підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, а саме а) учинення діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Однак, листи ГУНП в Донецькій області від 28.09.2021 року, якими позивачем повернуто заяви (рапорти), будь-яких визначених ст. 101 ЗУ «Про Національну поліцію» підстав не містять.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що станом на дату повернення позивачам заяв (рапортів) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) акт спеціального розслідування смертельного нещасного випадку за формою Н-1 (ПВ) від 31.08.2021 року № 7 був чинним, оскільки наказ № 1952 про скасування акту від 31.08.2021 року № 7 прийнятий лише 29.09.2021 року.

Отже, дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо повернення заяв (рапортів) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та не прийняття рішення відповідно до приписів Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, є протиправними.

У своїй апеляційній скарзі апелянти, ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Отже, оскільки суд першої інстанції своїм рішенням визнав протиправною бездіяльність у неприйнятті та поверненні заяв (рапортів) позивачів про призначення виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та зобов`язав Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно прийняти заяви (рапорти) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та вирішити питання про призначення виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 , то у відповідача Головного управління Національної поліції в Донецькій області були відсутні інші альтернативні варіанти рішення, ніж призначення і виплата одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Тобто, будь-які можливі підстави для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а так само в поверненні документів на доопрацювання, судом першої інстанції були відхилені, як протиправні, тому дискреційні повноваження відповідача ГУНП в Донецькій області в частині подальшого призначенні і виплати ОГД перестали існувати з моменту задоволення судом всіх інших попередніх вимог позивачів.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

При цьому згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована, зокрема, у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 7 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справі № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 3 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а, від 12 квітня 2018 року справі № 826/8803/15, від 21 червня 2018 року у справі №274/1717/17, від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №826/521/16, від 30 березня 2021 року у справі №400/1825/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20 та від 22 вересня 2022 року у справі №380/12913/21, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 КАС України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У будь-якому випадку рішення, що приймається суб`єктом владних повноважень у межах його дискреційних повноважень є правомірним лише за умови, що воно відповідає всім критеріям, які визначені частиною другою статті 2 КАС України. Це, зокрема, означає, що такий суб`єкт може довести в адміністративному суді те, що його рішення прийнято обґрунтовано (з урахуванням усіх обставин, що мають значення), безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №820/5134/17, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18, від 16 листопада 2020 року у справі № 640/5615/19, від 4 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20, від 14 вересня 2021 року у справі № 320/5007/20 та від 23 грудня 2021 року у справі №480/4737/19.

При цьому адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 сформулював висновок, відповідно до якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

Колегія суддів також звертає увагу, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засада ефективності захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві знайшла своє безпосереднє закріплення у положеннях КАС України.

Зокрема, вимога ефективності міститься у таких нормах КАС України: частинах першій та другій статті 2 (завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень; у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, розсудливо); частині другій статті 5 (захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); абзаці 2 частини другої статті 9 (суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); частині четвертій статті 242 (судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень); частині четвертій статті 245 (у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд).

Важливим є те, що КАС України орієнтує відповідачів (суб`єктів владних повноважень) забезпечувати ефективний захист прав і свобод до моменту ініціювання особою судового провадження, так відповідно до частини другої статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

З цього слідує, що ефективно працююча система суб`єктів владних повноважень (головним чином, органів виконавчої гілки влади та органів місцевого самоврядування) є тим механізмом, який ефективно захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, що мінімізує можливість виникнення спорів у публічно-правовій сфері та, відповідно, робить непотрібним звернення до адміністративного суду; частина друга статті 2 КАС України орієнтує відповідачів (суб`єктів владних повноважень) забезпечувати ефективний захист та зобов`язує, у разі порушення таких прав, свобод чи інтересів, поновити їх до моменту ініціювання особою судового провадження.

При цьому адміністративний суд, зберігаючи самостійність і незалежність, діє не відособлено, а разом із законодавчою та виконавчою гілкою влади, які приймають власні рішення (обов`язкові до виконання), а також володіють гарантованою Конституцією України власною незалежністю та компетентністю.

Крім того важливо, що завданням суду у спорах, що виникають із публічно-правових відносин, в яких індивідуальне право особи (можливість реалізації майнових прав, зокрема права на соціальний захист, свобода використання власності у незаборонений спосіб, право на безперешкодну підприємницьку діяльність тощо) конкурує із суспільними (публічними) інтересами, є забезпечення необхідного балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами; ефективним може вважатися такий спосіб захисту порушеного права, при обранні якого обов`язково враховується суспільний (публічний) інтерес.

Отже, аналіз положень КАС України дає підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вищезазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18 жовтня 2018 року у справах №822/584/18, №806/1316/18, від 23 листопада 2018 року у справі №826/8844/16 та від 20 грудня 2018 року у справі №524/3878/16-а.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акту.

Аналогічній правовий висновок виклав Верховний Суд у своїй постанові від 13 жовтня 2022 року у справі №380/13558/21.

Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, визначена чітка процедура та послідовність розгляду заяв (рапортів) та прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання.

Відповідно до п. 3 Розділу ІV «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, у разі відмови у призначенні ОГД чи повернення документів на доопрацювання (документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) заявника письмово інформують про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Проте, 28 вересня 2021 року ГУНП в Донецькій області на ім`я ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено листи, якими повідомлено, що враховуючи лист Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, яким було скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 № 7, вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги можливе лише після проведення повторного спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) з дотриманням та врахуванням рішення суду (справа № 236/3653/21), а також складання нового акту спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного), у зв`язку з чим матеріали для призначення одноразової грошової допомоги були повернуті

При цьому, лист ГУНП в Донецькій області не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Листом 28 вересня 2021 року лише повідомлено позивача про повернення його документів у зв`язку з листом Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, яким було скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 № 7.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку із тим, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги не вирішено, оскільки документи повернуті, у зв`язку з листом Департаменту управління майном Національної поліції України від 15.09.2021 № 4800/31/02-2021, яким було скасовано акт спеціального розслідування нещасного випадку (смертельного) за формою Н-1/ПВ від 31.08.2021 № 7, рішення, передбачене Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, суб`єкт владних повноважень не приймав, тому визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області, є передчасним.

Таким чином, визначення судом конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним і не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю правомірності тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

Також колегією суддів враховується, що Верховний Суд України у постановах від 18.03.2014 у справі №21-11а14 та від 22.04.2014 у справі №21-484а13 висловив правову, згідно якої підставою для повідомлення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з цього питання. Оскільки останній не розглянув звернення про виплату у одноразової грошової допомоги та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен був зобов`язати його розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення зазначеного питання.

Враховуючи, що питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 не вирішено, оскільки документи повернуті, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову в цій частині шляхом зобов`язання Головне управління Національної поліції в Донецькій області повторно прийняти заяви (рапорти) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 та вирішити питання про призначення виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) ОСОБА_4 відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо доводів Головного управління Національної поліції в Донецькій області, що Департамент управління майном Національної поліції України не має статусу юридичної особи, а тому стягнення судового збору безпосередньої з Департаменту є неправомірним, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Враховуючи вище викладене, помилковими є посилання Головного управління Національної поліції в Донецькій області на те, що стягнення з судового збору з Департаменту управління майном Національної поліції України є неправомірним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Головного управління Національної поліції в Донецькій області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 травня 2023 року по справі № 420/18441/22, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 19 липня 2023 року.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький