Справа № 620/4684/23
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Чернігів Справа № 620/4684/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення про примусове відчуження квартири та майна за адресою АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати військову частини НОМЕР_1 прийняти рішення (у формі наказу) про примусове відчуження квартири і майна та примусово відчужити квартиру та майно за адресою АДРЕСА_1 ;

- надати ОСОБА_1 витяг з наказу про примусове відчуження квартири та майна, акт про примусове відчуження або вилучення майна та висновок про вартість майна за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в зв`язку зі збройною агресією російської федерації та бойовими діями у місті Чернігові, військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 було зайнято квартиру позивача, з метою виконання бойових завдань. Позивач зазначає, що в результаті бойових дій у її квартиру потрапив снаряд та виникла пожежа. Тому вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про примусове відчуження майна, не надання акту примусового відчуження майна та не складання висновку про вартість майна, оскільки така бездіяльність призвела до порушення її прав як власника квартири.

Відповідач подав відзив на позов, в якому проти заявлений вимог заперечує в повному обсязі та просить в їх задоволенні відмовити, оскільки згідно із пунктом 3 статті 7, статті 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» право державної власності на майно виникає з дати підписання акта та оцінки майна яка проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Вказує, що відповідач примусово не відчужував майно і право власності до нього не переходило. Право власності на квартиру залишилось за позивачем, який використовує його на власний розсуд. Зазначає, що позивач не позбавлена права на відшкодування збитків на підставі Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 326

Ухвалою судді від 03.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2018 та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 149026379 від 11.12.2018 (а.с. 11-12, 13).

Позивач 01.05.2022 звернулась із заявою до Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якій виклала обставини використання її власності (квартири) військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 при обороні м. Чернігова від збройних сил «російської федерації» в період з 27.02.2022 по 08.03.2022 та її пошкодження внаслідок ворожого обстрілу. Таким чином позивач звернулась до командування із питанням щодо правомірності використання її квартири, надання відповідної документації щодо використання або відчуження її майна (16-17).

На вказане звернення ОСОБА_1 листом від 24.05.2022 роз`яснено порядок примусового відчуження майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану та зазначено, що за фактами, викладеними в заяві рішення про примусове відчуження житлового приміщення приймалось командиром військової частини НОМЕР_1 , в зв`язку з чим рекомендовано звернутися до командування цієї частини (а.с. 18).

04.06.2022 позивач направила відповідне звернення до командування військової частини НОМЕР_1 , на яке отримала відповідь від 12.08.2022, якою повідомлено, що за результатами службової перевірки неправомірних дій взводу снайперів під час виконання бойових завдань по обороні міста Чернігова не виявлено. Додатково роз`яснено право на отримання компенсації за зруйноване або пошкоджене майно внаслідок збройної агресії російської федерації відповідно до постанови КМУ № 326 від 20.03.2022 (а.с. 21).

Як слідує зі змісту листа військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2022 № 594 (а.с. 23), 26.02.2022 особовий склад взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 виконував бойове завдання в. м. Чернігові, пов`язане зі спостереженням та переміщенням ворога в районі ТЦ «Епіцентр» та коригуванням роботи засобів артилерійського вогню. Солдати військової частини НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ) влаштували спостережний пост в квартирі в одній із багатоповерхівок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу. 08.03.2022 по квартирі, де був обладнаний спостережний пост, здійснений ворожий обстріл, в наслідок чого сталася пожежа.

Крім того, в листі військова частина повідомила, зокрема, що відсутність акту про примусове відчуження квартири жодним чином не позбавляє позивача в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 326 від 20.03.2022 «Про затвердження Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації» отримати відповідну компенсацію за завдані збитки.

Не погоджуючись із бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо вчинення дій на належне відчуження її квартири в цілях забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 8 Закону № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану» № 4765-VI від 17.05.2012 (далі - Закон № 4765-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 4765-VI визначено, що примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

В силу вимог частин першої та другої статті 4 Закону № 4765-VI примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Військовим командуванням, згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

З аналізу викладених норм чинного законодавства вбачається, що відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування разом із військовими адміністраціями, і лише за рішенням військового командування у місцевостях де ведуться бойові дії.

Тобто, обласні військові адміністрації і військові частини є тими суб`єктами, що визначають потреби держави в умовах правового режиму воєнного стану, відтак уповноважені вирішувати питання передачі майна на потреби Збройних Сил України та наділені повноваженнями щодо відчуження майна.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 4765-VI, зокрема, про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність (частина перша та друга статті 8 Закону № 4765-VI).

Таким чином, враховуючи вимоги чинного законодавства, особливості правого режиму воєнного стану, складання акту про примусове відчуження або вилучення майна та проведення оцінки майна, що підлягає примусовому відчуженню можливо лише після прийняття рішення військовим командуванням.

З матеріалів справи слідує, що військова частини НОМЕР_1 рішення про відчуження майна, яке належить позивачу, не приймало, а тому відсутні підстави для проведення оцінки майна та складання акту, який є правовстановлюючим документом і підтверджує виникнення відповідного речового права у нового власника.

В спірних правовідносинах не можуть бути залишеними поза увагою обставини, в яких опинилося місто під час повномасштабного наступу військами російської федерації в перший же день цих подій, а також факт наміру війська противника на захоплення міста саме з північної сторони в районі вулиці Кільцевої, біля гіпермаркету Епіцентр.

Зайняття позицій військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , зокрема, в квартирі позивача було вчинене в умовах виправданого ризику. Факт досягнення поставленої мети, а саме втримання ворожого війська, що дало змогу вистояти місту та не захопити його військам противника.

Згідно із наданих пояснень військовослужбовця, відібраних під час проведеного службового розслідування за даним фактом, власниця квартири 02.03.2022 прибула до квартири та господарі віднеслись із розумінням до ситуації, повідомивши, що військові можуть перебувати в квартирі скільки необхідно.

Враховуючи обставини, встановлені судом, можна дійти висновку, що примусового відчуження майна не відбувалось, такого рішення командуванням не приймалось, оцінка майна не проводилась, а зважаючи на це і акту примусового відчуження не підписувалось. Всі ці дії мають бути проведені до факту зайняття відповідного майна, а не після його пошкодження.

Своєю чергою, відповідно до пункту 17 частини 1 статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати для фізичних і юридичних осіб військово-квартирну повинність з розквартирування військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, особового складу служби цивільного захисту, евакуйованого населення та розміщення військових частин, підрозділів і установ.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не несе відповідальність, у тому числі кримінальну, за рішення, дії чи бездіяльність, негативні наслідки яких неможливо було передбачити або які охоплюються виправданим ризиком, за умови, що такі дії (бездіяльність) були необхідні для відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту.

Водночас, слід зауважити, що на відміну від обставин, що відбувались в зоні проведення антитерористичної операції в 2014 році, наразі законодавцем прийнято низку нормативно-правових актів, що врегульовують питання відшкодування завданих збитків внаслідок збройної агресії російської федерації.

Таким нормативно-правовим актом є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326, якою затверджений Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Пункт 6 частини 2 вказаного Порядку передбачає, що визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за такими напрямами, зокрема, втрати житлового фонду та об`єктів благоустрою - напрям, що включає втрати житлового фонду (житла), об`єктів благоустрою, об`єктів незавершеного будівництва житлової нерухомості, фактичні витрати, здійснені для їх відновлення.

Основні показники, які оцінюються:

вартість зруйнованого та пошкодженого житлового фонду (житла);

фактичні витрати, здійснені для відновлення пошкодженого житлового фонду (житла);

вартість зруйнованих та пошкоджених об`єктів благоустрою;

фактичні витрати, здійснені для відновлення зруйнованих та пошкоджених об`єктів благоустрою;

вартість зруйнованих та пошкоджених об`єктів незавершеного будівництва житлової нерухомості;

витрати на демонтаж зруйнованих житлового фонду та об`єктів благоустрою.

Визначення шкоди та збитків здійснюється відповідно до методики, затвердженої наказом Мінрегіону за погодженням з Мінреінтеграції.

Відповідальним за визначення шкоди та збитків за наведеним напрямом є Мінрегіон.

Окрім того, слід зазначити, що 22.05.2023 набрав чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», який визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України.

Тому позивач не позбавлена можливості отримати компенсацію за знищене майно у визначеному Законом порядку, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Дата складення повного рішення суду - 19.07.2023.

Суддя Ю. О. Скалозуб