Справа № 340/5717/23
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

20 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/5717/23

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО, розглянувши заяву про забезпечення позову у справі:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Управління Держпраці у Кіровоградській області (вул. Дворцова, буд. 24, п/с 1/37, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006 )

про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, яким просить визнати протиправними та скасувати постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР8405/42/АВ/ТД-ФС від 17.11.2020 року про накладення штрафу у розмірі 100000 грн.

Позивачем одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення виконання постанови Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР8405/42/АВ/ТД-ФС від 17.11.2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову без участі сторін.

Вирішуючи по суті заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Позивачем оскаржено до суду постанову Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР8405/42/АВ/ТД-ФС від 17.11.2020 року про накладення штрафу у розмірі 100000 грн.

Відповідно до вимог частини 4 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Разом із тим встановлено, що постановою державного виконавця Онуфрієвського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.01.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64108477 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Кіровоградській області №КР8405/42/АВ/ТД-ФС від 17.11.2020 про накладення штрафу у розмірі 100000 грн.

ОСОБА_1 не доведено, що подальше вчинення виконавчих дій у ВП № 64108477 може призвести до того, що в разі задоволення позовних вимог за результатами розгляду справи, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, в тому числі і шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Натомість судом встановлено, що згідно інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі боржників станом на 19.07.2023 року, стосовно боржника відкрито виконавчі провадження за 15 документами про стягнення боргу. Крім того, відповідно до листа Онуфрієвського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.06.2023 року №4507, на виконанні у відділі перебуває 10 виконавчих документів щодо заявника на загальну суму 992631,30 грн.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі по тексту Закон №1404-VIII), виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Отже, вказані виконавчі документи, у тому числі й оспорюваний позивачем, виконуються у рамках зведеного виконавчого провадження

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII встановлено порядок зупинення вчинення виконавчих дій. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Таким чином, зупинення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням щодо виконання спірного документу може призвести до затримки вчинення виконавчих дій за іншими виконавчими документами у зведеному виконавчому провадженні.

З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Водночас, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав.

Також, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

В матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Надаючи оцінку доводам позивача про очевидність ознак протиправності оскаржуваного рішення, суд зазначає, що клопотання не містить в собі жодних відомостей про такі обставини.

Суд наголошує, що інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки доводи заявника базуються виключно на припущеннях та не доведені належними доказами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Таким чином, на час розгляду судом заяви суд не вбачає в оскаржуваному рішенні ознак можливої небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Наведені заявником доводи й аргументи не є достатніми та переконливими для висновку про наявність очевидної протиправності та застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Отже, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО