Справа № 240/19902/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/19902/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі: відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально про визнання дій протиправними, скасування рішення,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось у суд з позовом, в якому просить:

визнати протиправною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 22.06.2023 ВП № 71732218 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.;

скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 22.06.2023 ВП № 71732218 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/40064/21 у встановлений ним спосіб, здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром пенсії та встановлено у розмірі 22756,80 грн. В той же час, зазначає, що після перерахунку пенсії позивача на виконання постанов КМУ №118 та №168, розмір пенсії з урахуванням індексації становить 35166,90 грн., однак з урахуванням максимального розміру її розмір визначено на рівні 22756,80 грн. Отже, зазначає, що розмір пенсії, на виконання судового рішення, виплачувався без обмеження максимальним розміром. При розгляді справи судом не розглядалось питання виплати пенсії в подальшому, зокрема, без обмеження максимальним розмір у зв`язку з проведенням індексації з 01 березня 2022 та з 01 березня 2023 року.

Фактично, вказані у постанові про накладення штрафу вимоги, стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивачу після її індексації відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168 максимальним розміром, які повинні розглядатися в іншому позовному провадженні, оскільки рішення суду виконано чітко відповідно до його мотивувальної та резолютивної частин.

Зазначає, що державним виконавцем належним чином не перевірено виконання судового рішення. Жодних вимог про виплату пенсії у розмірі 35166,90 грн. від нього не надходило.

Ухвалою суду позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом учасників справи.

Відповідач надав відзив на позов, в якому просить у його задоволенні відмовити. Зазначає, що на виконання судового рішення від 05.12.2022 по справі №240/40064/21 боржник повідомив, що Головним управлінням в межах наданої компетенції проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України. Разом з тим, відповідно до скарги стягувача, загальний підсумок пенсії повинен становити 35166,90 грн., проте така виплачується з урахуванням максимального розміру . Отже, на переконання відповідача, рішення суду не виконується боржником в повному обсязі без поважних причин, щодо стягувача застосовуються обмеження щодо виплати пенсії. Такі протиправні дії позивача свідчать про правомірність застосування штрафу спірною постановою.

В судовому засіданні представник позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. У відзиві просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 20.07.2023, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 у справі № 240/40064/21 визнано дії зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої з 01.04.2019 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 у справі №240/2075/21 пенсії без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набрало законної сили 13.03.2023.

04.05.2023 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №71732218 з примусового виконання виконавчого листа по справі №240/40064/21, копії якої направлено сторонам для відома та виконання.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

07.06.2023 державним виконавцем винесена постанова про зміну (доповнення) реєстраційних даних якою внесені зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: доповнено адресу проживання стягувана. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

До відділу примусового виконання рішень від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло повідомлення від 19.05.2023 про виконання рішення суду, в якому боржник розглянувши постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.05.2023 №71732218 повідомив, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено ОСОБА_1 перерахунок з 01.04.2019 та нарахування призначеної пенсії з врахуванням проведених виплат та без обмеження максимальним розміром.

Головним управлінням в межах наданої компетенції проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України.

07.06.2023 державним виконавцем за невиконання рішення суду та на підставі вимог статей 63,75 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5100 грн., за невиконання рішення суду, в якій також зазначена вимога боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність. У постанові зазначено про те, що згідно скарги стягувача рішення не виконано до виплати згідно розрахунку пенсії по інвалідності 35166,90 грн.

22.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за невиконання судового рішення, оскільки станом на 22.06.2023 до відділу примусового виконання рішень інформація від боржника щодо виконання рішення суду не надходила. Згідно скарги стягувача рішення не виконано, до виплати згідно розрахунку пенсії по інвалідності має бути 35166,90 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 1404-VIIІ).

У відповідності до статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частини 1 статті 13 Закону України № 1404-VIIІ, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини 1 статті 26 Закону України № 1404-VIIІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 63 Закону України № 1404-VIIІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 1 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 75 Закону України № 1404-VIIІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону України №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення такої, ГУПФУ у Житомирській області не виконано рішення суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21.

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваної постанови, відповідач зазначає про те, що відповідно до скарги стягувача, загальний підсумок пенсії повинен становити 35166,90 грн., проте така виплачується з урахуванням максимального розміру.

Суд не погоджується з доводами відповідача, з огляду на таке.

На виконання вимог постанови про відкриття виконавчого провадження ГУПФУ України в Житомирській області до відділу примусового виконання рішень надіслало повідомлення від 19.05.2023 про виконання рішення суду, в якому повідомив, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено ОСОБА_1 перерахунок з 01.04.2019 та нарахування призначеної пенсії з врахуванням проведених виплат та без обмеження максимальним розміром.

В результаті перерахунку на виконання рішення суду загальний розмір пенсії з 01.04.2019 складає 22756,80 грн. та з 01.04.2023 виплачується у перерахованому за рішенням суду розмірі.

На виконання рішення суду нарахована доплата за період з 01.04.2019 по 31.03.2023 в розмірі 231976,40 грн.

Рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України,

Інформацію про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21 та про суму нарахованих, але невиплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої (повнота та коректність) покладено на територіальні органи Пенсійного фонду України.

Головним управлінням в межах наданої компетенції проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування Пенсійному фонду України.

Як встановлено судом та підтверджується наданим позивачем перерахунком пенсії, на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21, загальний розмір пенсії позивача з 01.04.2019 склав 22756,80 грн., тобто пенсія до виплати розрахована без обмеження максимальним розміром, як вказано у рішенні.

Таким чином, на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром пенсії та встановлено в розмірі 22756,80 грн. (тобто визначений розмір пенсії станом на дату зобов`язання за рішенням суду - 01.04.2019) з урахуванням раніше виплачених сум.

В той же час, щодо посилань відповідач на те, розмір пенсії 35166,90 грн., який на думку відповідача підлягав би нарахуванню позивачем, проте протиправно не нарахований на виконання судового рішення, визначений після перерахунку пенсії 01.03.2022 та з 01.03.2023 з урахуванням індексації у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16 лютого 2022 року №118 та згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" від 24 лютого 2023 року №168.

Згідно з перерахунком пенсії, розмір пенсії позивача після виконання постанови №118, Постанови № 168 та рішення суду з урахуванням індексації становить 35166, 90 грн., однак з урахуванням максимального розміру пенсії, передбаченим п.2 Постанови № 118, її розмір визначено на рівні 22756, 80 грн..

Тобто, подальше обмеження розміру пенсії максимальним відбулося за результатами іншого перерахунку, що є іншими (новими) правовідносинами. Основний розмір пенсії позивача після виконання рішення суду виплачувався без обмеження максимальним розміром.

В той же час, предметом спору у справі №240/40064/21 було наявність права на виплату перерахованої з 01.04.2019 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 у справі №240/2075/21 пенсії без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами .

При цьому, рішенням від 10.08.2021 у справі №240/2075/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24.12.2020 (вих.№7491 від 29.12.2020) про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з урахуванням всіх зазначених у ній основних і додаткових видів грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже здійснених виплат.

Отже, предметом судового захисту виступало право позивача на отримання пенсії з урахуванням усіх складових довідки Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24.12.2020 (вих.№7491 від 29.12.2020) про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 без будь-яких обмежень.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV з наступними змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що з самого визначення поняття пенсія випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.

У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання пенсії, яка має виплачуватись постійно один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії. Але у разі зміни після прийняття рішення судом розміру та порядку соціальних та пенсійних виплат орган влади повинен діяти відповідно до чинного законодавства, не допускаючи за подібних обставин порушень, на які вже звертав увагу суд.

Згідно усталеної судової практики (постанови Верховного Суду України від 23 квітня 2013 року №21-239а11, від 19 березня 2013 року №21-53а13, від 05 листопада 2013 року №21-293а13, від 07 липня 2014 року №21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при ухваленні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №620/2928/20.

У цьому випадку змін законодавства (зокрема норм статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб") не відбувалось, але розрахунок пенсії проведено з урахуванням положень Постанови №118, яка передбачає проведення індексації пенсії, тобто зміну умов пенсійного забезпечення одержувача.

Під час розгляду справи суд правової оцінки нормам Постанови №118, 168 не надавав, а отже проведення перерахунку пенсії позивача з урахування положень зазначених постанов не підпадає під оцінку органу виконавчої служби щодо належного виконання рішення суду у зазначеній справі.

Питання щодо розрахунку підвищення в подальшому, а саме: питання виплати пенсії без обмеження максимальним розміром після проведення індексації з 01.03.2022, передбаченої постановою №118, та з 01.03.2023, визначеною постановою № 168, є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Отже, фактично, вказані у постанові про накладення штрафу вимоги стосуються правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсійної виплати позивачу після її індексації відповідно до Постанови № 118 та Постанови № 168 максимальним розміром, які повинні розглядатися в іншому позовному провадженні.

Тобто, зазначені дії не були предметом судового розгляду, а відповідно не можуть бути похідними щодо виконання рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач належним чином виконав рішення суду в частині проведення перерахунку пенсії стягувача з 01.04.2019 без обмеження максимальним розміром.

Водночас щодо невиплати нарахованої різниці пенсії.

Позивач зауважив, що неможливість виконання ним відповідного судового рішення в частині виплати заборгованості зумовлена відсутністю відповідного фінансування, що в розумінні вимог чинного законодавства є поважною причиною для невиконання судового рішення, з приводу чого суд зазначає таке.

На виконання рішення суду нарахована доплата за період з 01.04.2019 по 31.03.2023 в розмірі 231976,40 грн.

Рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України,

Інформацію про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 по справі №240/40064/21 та про суму нарахованих, але невиплачених коштів (потребу) надано Пенсійному фонду України шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень" інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), обов`язок ведення та заповнення якої (повнота та коректність) покладено на територіальні органи Пенсійного фонду України.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2021 року у справі №420/5465/18 зазначив, що в силу статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тож саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі №560/594/20 наголосив, що накладення штрафу за невиконання рішення суду жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, однак, без наявності об`єктивних підстав не може нівелювати Закон України № 1404-VIIІ.

Так, у названій справі Верховний Суд наголосив на важливості встановлення під час розгляду справи обставин щодо того, чи відсутнє у територіального органу Пенсійного фонду України відповідне фінансове забезпечення та чи відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат (стосовно щомісячного довічного грошового утримання судді), а також чи вживав він заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення для того, щоб дійти висновку про незаконність накладення штрафу на позивача.

Тим часом, у постановах від 07 листопада 2019 року у справі №420/70/19, від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13 жовтня 2021 року у справі №360/4708/20 та від 13 жовтня 2021 у справі №360/4705/20 Верховний Суд зазначив, що невиконання судового рішення ГУ ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Також суд зауважує, що позивач вчинив усі залежні від нього дії, направлені на отримання фінансування з метою виконання рішення суду, зокрема, включив рішення у справі №240/18425/21 до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, звернувся до Пенсійного фонду України з проханням виділити додаткові кошти для виконання рішень суду.

Водночас, суд зазначає, що відповідачем не було перевірено повідомлені боржником обставини, не надано оцінки наявності поважних причин не проведення позивачем виплати заборгованості третій особі та вжиття позивачем заходів щодо виділення бюджетних коштів для здійснення відповідної виплати, не встановлено вини та умислу щодо невиконання виконавчого листа, не встановлено факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин, що зумовило протиправне прийняття спірної постанови.

Відповідно до змісту положень ч. 3 ст. 18 Закону України №1404-VIII., виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Разом з тим, жодних вимог державного виконавця в межах даного виконавчого провадження позивачу не надходило, що відповідачем не спростовано.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано доказів на підтвердження правомірності застосування до ГУ ПФУ в Житомирській області штрафу за невиконання рішення суду, у той час як матеріали справи свідчать про те, що невиконання позивачем рішення суду в частині виплати суми заборгованості зумовлено наявністю незалежних від нього обставин.

В іншій частині рішення суду виконано позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, тому суд задовольняє його у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально (Площа Соборна, буд.1,Житомир,10014. ) про визнання дій протиправними, скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корнєєва М.М. від 22.06.2023 ВП № 71732218 про накладення на Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос