Справа № 480/4382/23
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2023 року Справа № 480/4382/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України. Був звільнений з органів МВС з посади начальника відділення карного розшуку Лінійного відділу на ст. Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці на пенсію в званні майора міліції. З метою встановлення прирівняної посади в структурі Національної поліції України, позивач направив відповідачу запит про надання публічної інформації з даного приводу, окрім того просив надати інформацію відносно прирівняної посади. Відповідач, розглянувши вказане звернення, надав відповідь, однак вказана відповідь не містила запитуваної інформації. Позивач вважає що ненадання запитуваної інформації має ознаки протиправної бездіяльності, у зв`язку з чим він і звертається до суду.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надіслав на адресу суду відзив, у якому зазначив, що Національна поліція України не має правових підстав та повноважень проводити прирівнювання посад органу, що був ліквідований (міліції) до посад поліції. Тому визначити, до якої посади поліцейського за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю, організаційним рівнем та фінансовим питанням прирівнюється посада, з якої позивача було звільнено на пенсію було неможливо. У зв`язку з викладеним відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1955 року народження, пенсіонер ОВС з 2001 року. Проходив службу в ОВС України (Лінійний відділ на ст. Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці) по 14.08.2001. Був звільнений з посади начальника відділення карного розшуку Лінійного відділу на ст. Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці на пенсію в званні майора міліції. Пенсія призначена, за вислугу років, відповідно до вимог ст.ст.12,13 Закону України N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З 2001 року одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області.
30.01.2023 позивач надіслав на адресу відповідача запит на отримання публічної інформації у відповідності до Закону України Про доступ до публічної інформації. У вказаному запиті позивач зазначив вище вказану інформацію, що він був звільнений з відповідної посади та, що з 2001 року одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Також він зазначив, що насьогодні посада, з якої він був звільнений на пенсію має іншу назву (не зазначаючи яку). Позивач зазначив, що відповідною вважається посада, яка за класифікаційними характеристиками, зокрема назвою, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу (організації, установи, військової частини тощо) прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена. У зв`язку з викладеним, з посиланням на ст.ст. 1, 6, 12, 14 Закону України Про доступ до публічної інформації, позивач просив у вказаній заяві надати інформації такого змісту:
1. Яка посада поліцейського, в Національній поліції України, за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем прирівнюється до посади начальник відділення карного розшуку з якої позивач був звільнений на пенсію.
2. В яких Головних управліннях Національної поліції України по областях та м. Києві є посада поліцейського за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем, що прирівнюється до посади начальник відділення карного розшуку з якої позивач був звільнений на пенсію.
3. На підставі якого нормативно-правового акту була введена в штати Головних управлінь Національної поліції України в областях та м. Києві, посада поліцейського за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем, що прирівнюється до посади начальник відділення карного розшуку з якої позивач був звільнений на пенсію. Вказати нормативно-правовий акт, число, місяць та рік.
4. На підставі якого нормативно-правового акту була ліквідована зі штату Головних управлінь Національної поліції України в областях та м. Києві, посада поліцейського за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем, що прирівнюється до посади начальник відділення карного розшуку з якої позивач був звільнений на пенсію. Вказати нормативно-правовий акт, число, місяць та рік.
5. Чи має іншу назву в Національній поліції України посада поліцейського за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем, що прирівнюється до посади начальник відділення карного розшуку з якої позивач був звільнений на пенсію. Вказати нормативно-правовий акт, число, місяць та рік
6. Що входить до грошового забезпечення, та його розмір, яке отримував поліцейський (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, процентна надбавка за вислугою років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення та розмір премії) за порівняльною посадою з якої позивач було звільнено на пенсію із органів внутрішніх справ (а.с.24).
Вказаний запит був отриманий відповідачем 03.02.2023.
Відповідач розглянувши вказаний запит, надав відповідь від 21.02.2023 №6-84/12/4/01-2023, у якій зазначив наступне:
У Департаменті кадрового забезпечення, за дорученням керівництва Національної поліції України розглянуто Ваш запит на отримання інформації від 30.01.2023. Повідомляємо, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, Законом України Про Національну поліцію та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, актами Міністерства внутрішніх справ України та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Національна поліція України не має правових підстав та повноважень проводити прирівнювання посад органу, що був ліквідований (міліції) до посад поліції. Тому, визначити, до якої посади поліцейського за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю, організаційним рівнем та фінансовим питанням прирівнюється посада, з якої Вас було звільнено на пенсію неможливо.
Позивач, не погоджуючись з наданою відповіддю та ненаданням запитуваної інформації, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Преамбулою Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.
Пунктом 6 частини 1 статті 14 Закону визначено, що розпорядники інформації зобов`язані: надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Порядок оформлення запитів на інформацію визначено статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Запит на інформацію, згідно з частиною першою статті 19 вказаного Закону, - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга статті 19 Закону № 2939-VI).
Строк розгляду запитів на інформацію врегульований статтею 20 Закону № 2939-VI, згідно з частиною першою якої розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації передбачено статтею 23 Закону № 2939-VI .
Згідно з частиною першою статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Пунктом 4 частини 2 статті 23 даного Закону визначено, що запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.
Предметом спірних правовідносин у даній справі є ненадання відповідачем інформації на запит позивача про доступ до публічної інформації, а саме інформації, яка посада поліцейського, в Національній поліції України, за класифікаційними характеристиками, розміром посадового окладу, функціональністю та організаційним рівнем прирівнюється до посади начальник відділення карного розшуку, з якої позивач був звільнений на пенсію, та похідну інформацію від вказаної.
Суд зазначає, що запит позивача не містить конкретно визначеної посади в структурі Національної поліції України, по якій позивач хоче отримати інформацію.
Щодо ненадання інформації в частині прирівняння посад, суд зазначає наступне.
Виходячи із змісту статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації, ознаками публічної інформації є готовий продукт, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами на будь - яких носіях інформації; така інформація знаходиться у володіння суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації.
Як вбачається із самого запиту, позивач не вказує яка посада є прирівняною до посади, з якої його було звільнено на пенсію, а просить відповідача самостійно визначити відповідну прирівняну посаду та надати інформацію щодо вказаної посади.
Порядок прирівняння посад врегульований наказом МВС від 17.02.2017 №138, яким затверджено Перелік посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, що прирівнюються посадам поліцейських (далі Перелік №138).
Вказаний перелік не містить посади начальника відділення карного розшуку Лінійного відділу на ст. Конотоп УМВС України на Південно-Західній залізниці, з якої позивач був звільнений на пенсію.
Пунктом 2 наказу МВС від 17.02.2017 №138, установлено, що посади, які не включені до Переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що прирівнюються посадам поліцейських, затвердженого пунктом 1 цього наказу, прирівнюються до посад поліцейських за відповідною посадою у структурі МВС з урахуванням розміру посадового окладу, з якого їм призначено (перераховано) пенсію станом на 01 січня 2008 року, та функціональних (посадових) обов`язків.
Однак, вказаний наказ та затверджений ним Порядок №138 не наділяють правом або обов`язком відповідача здійснювати відповідне прирівнювання посад.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З урахуванням викладеного, відповідач не мав належних повноважень здійснювати відповідне прирівнювання посад (створювати нову інформацію), а як наслідок і надавати запитувану позивачем інформацію з огляду на її відсутність у відповідача.
Пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Тому, на думку суду, відповідачем правомірно відмовило в наданні інформації позивачу, оскільки він такою інформацією не володіє та не має повноважень її створювати.
На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Разом з тим, позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме надати повну та достовірну інформацію на запит позивача від 31.01.2023. Однак, суд зазначає, що виходячи із норм КАС України для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії, слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає. Крім того, поданий позивачем запит розглянуто і факту ненадання інформації (якою володів відповідач) не було встановлено, у зв`язку з чим в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько