Справа № 160/10289/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/10289/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року (суддя 1-ї інстанції Бондар М.В.) в адміністративній справі №160/10289/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2022р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (м. Кривий Ріг), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (м. Кривий Ріг) щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на підставі її заяви від 31 березня 2022 року; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (м. Кривий Ріг) призначити ОСОБА_1 допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до п.3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332, на підставі її заяви від 31 березня 2022 року.

Позов обґрунтований незгодою з відмовою у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з підстав знаходження позивача до 24.02.2022р. на обліку як ВПО та відсутністю повторного переміщення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року позов задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не надано належної оцінки доводам відповідача про те, що позивачем не надано доказів фактичного переміщення після 24.02.20222р. з території, яку включено до списку, на якій проводяться бойові дії, або які перебувають в окупації (блокуванні). Крім того, рішення суду не ґрунтується на приписах Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

Позивач не скористався правом подання відзиву.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, внаслідок збройного конфлікту на території Донецької області, у зв`язку з чим, покинула попереднє місце проживання ( АДРЕСА_1 ) та переїхала до АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2017 №103.

З жовтня 2014 року позивач отримувала щомісячну адресну допомогу на проживання, передбачену Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року (надалі - Порядок №505).

З 02.06.2015 року рішенням відповідача позивачку, як фактично не працюючу особу працездатного віку не було включено до розрахунку щомісячної адресної допомоги.

31.03.2022 року позивач звернулася до Управління із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, яка призначається відповідно до положень Постанови №332.

04.05.2022 позивач звернулась до Управління з двома заявами, в яких згідно заяви від 02.05.2022 (вхідний номер Управління №Я-06-ПО) - просила встановити їй починаючи з 01.05.2022 щомісячну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 2000 грн, а згідно з заявою від 02.05.2022 (вхідний номер Управління №Я-07-ПО) просила надати роз`яснення щодо нарахування щомісячної допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі у розмірі 2000 грн. за березень-квітень 2022 року.

У відповіді від 10.05.2022 №01/1828 на вищезазначені заяви, відповідачем було надано роз`яснення щодо розуміння змісту пункту 3 Порядку №332, який передбачає, що допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Порядку №505.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо відмови у призначенні, допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що позивач має право на отримання допомоги, оскільки у встановлений строк звернулась до Управління з відповідною заявою, станом на 24.02.2022 року перебувала на обліку як ВПО у Дніпропетровській області, яка входить до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від 20.10.2014 року №1706-VII (надалі - Закон №1706-VII).

Відповідно до ст.1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505 Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (втратив чинність 20.03.2022р.) ( далі - Порядок №505).

Пунктом 2 Порядку №505 встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

З 20.03.2022р. механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022р. року №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок №332)

Отже, до 20.03.2022р. механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком №505.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка відповідно до вимог Порядку №505 зареєстрована відповідним органом праці і соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка від 18.04.2017р. №103 та станом на 24.02.2022р. не отримувала державну допомогу у вигляді щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу, про що зазначає і сам позивач.

20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок №332).

Пунктом 2 Порядку №332 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. (абзац 7 пункту 3)

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що особа має право на допомогу, визначену Порядком №332, якщо вона перемістилась з території, яка відповідає двом умовам: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Як вбачається з матеріалів справи, що м. Донецьк Донецької області, з якого 18.04.2017р. перемістилася ОСОБА_1 , є територією, що належить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 31.03.20222р.

Також, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204 (як у первинній редакції, так і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Донецька область, з якої 18.04.2017 перемістилася позивачка, визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми єПідтримка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач перемістився з території, яка відповідає двом умовам, визначеним пунктом 2 Порядку №332: на цій території проводяться бойові дії та ця територія визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204, а тому позивач належить до кола осіб, що мають право на допомогу відповідно до Порядку №332.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що Порядок № 332 (у редакції, чинній на час звернення позивача) не містить положень щодо часу, коли особа має внутрішньо переміститись, або факту повторності такого переміщення, для того, щоб вона мала право на допомогу.

При цьому, позивач не підпадає під виключення, чинні на час спірних правовідносин, та не належить до кола внутрішньо переміщених осіб, допомога яким не надається.

За змістом абзацу 7 пункту 3 Порядку №332, допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022р. у регіонах, що не включені до переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Проте, Дніпропетровська область, у якій позивач став на облік як внутрішньо переміщена особа, визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні допомоги, у своєму рішенні послався на пункт 3 Порядку №332 та зазначив, що особа перемістилась з території проведення бойових дій раніше, ніж 24.02.2022р.

Пункт 3 Порядку №332, як і інші його пункти, не містять такої підстави для не надання особі допомоги, як переміщення з території проведення бойових дій раніше, ніж 24.02.2022 .

Порядок № 332 (у редакції, чинній на час звернення позивача за допомогою та на час отримання ним відмови) не містить положень щодо часу, коли особа має внутрішньо переміститись для того, щоб вона мала право на допомогу.

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що лише після змін, внесених до абзацу сьомого пункту 3 Порядку № 332 відповідно до Постанови КМ № 923 від 19.08.2022 р., набула чинності редакція Порядку № 332, відповідно до якої допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022р., крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

Проте, позивач звернулася із заявою про отримання допомоги 31.03.2022р., коли вказана вище зазначена норма Порядку № 332 не діяла, а тому така норма не може регулювати спірні правовідносини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок що позивач має право на призначення та нарахування допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі відповідно до Порядку №332 надання допомоги, на підставі поданої позивачкою заяви від 31.03.2022р.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2023 року в адміністративній справі №160/10289/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник