Справа № 400/4385/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/4385/21

Суддя-доповідач П`ятого апеляційного адміністративного суду Коваль М.П., розглянувши питання про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 136089,76 грн,-

В С Т А Н О В И В:

До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 136089,76 грн.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у зв`язку з чим така скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 п.3 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI, у редакції станом на момент подання позову, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою була встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги в даному випадку становить 908,00 грн. х 150% = 1362,00 грн.

Апелянтом під час звернення до суду з апеляційною скаргою, в порушення приписів ч. 5 ст. 296 КАС України, не було додано документ про сплату судового збору.

Виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до П`ятого апеляційного адміністративного суду доказів сплати судового збору в повному обсязі у розмірі 1362,00 грн. за подання апеляційної скарги на рахунок № UA1015758, отримувач коштів - ГУК в Од.обл./Приморський р-н/22030101 (), банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України;Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), П`ятий апеляційний адміністративний суд.

Згідно вимог ч.6 ст. 296 КАС України, якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору. Так, апелянт зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, до яких належать учасники бойових дій, визначений Законом України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», закріплені пільги учасникам бойових дій та гарантії їх соціального захисту, а у частині другій статті 22 цього Закону встановлено, що ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI у сукупності з положеннями частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дає підстави для висновку, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з реалізацією їхнього правового статусу.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала аналогічну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17.

Перевіряючи наявність підстав для звільнення апелянта як учасника бойових дій від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, суд виходить з того, що позивач звернулась до суду за захистом порушеного, на її думку права, щодо не своєчасного отримання усіх грошових виплат та компенсацій, а саме середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що не є питанням щодо порушення права позивача, як учасника бойових дій.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2022 року (справа №380/9186/20).

Отже, позов не стосується питань соціального захисту позивача як учасника бойових дій, про які йдеться у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За таких обставин, посилання апелянта на положення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI є неспроможними.

Частиною 2 статті 298 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 298 КАС України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів скарги та відомостей комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», оскаржуване рішення було прийняте 31 січня 2022 року, водночас апеляційну скаргу направлено до суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку 13 липня 2023 року, тобто апеляційну скаргу подано з пропуском строку, встановленого статтею 295 КАС України.

В апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року. В обґрунтування зазначеного клопотання апелянт посилається на те, що з 24.03.2021 року по теперішній час вона проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відповідною довідкою від 30.06.023 року №1040. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, апелянт стверджує, що факт її перебування на військовій службі у період воєнного стону може свідчити про пропуск строку з поважних причин.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку, що зазначені в обґрунтування пропуску апелянтом строку апеляційного оскарження причини не є поважними з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги. Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Необхідно зазначити, що обставини, повідомлені апелянтом в частині поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, можуть вважатися такими, що зумовлюють право на поновлення строку апеляційного оскарження, з урахуванням проходження апелянтом військової служби під час дії правового режиму воєнного стану та триваючою збройною агресією російської федерації на території України.

Водночас, Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові від 22.06.2021 року у справі №120/5780/20-а вказував, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд враховує, що з моменту ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції 31 січня 2022 року до моменту подання апеляційної скарги 13 липня 2023 року минув тривалий термін, який становить майже півтора роки. Враховуючи, що пропуск апелянтом строку апеляційного оскарження є значним, суд вважає, що факт проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 сам по собі не є достатнім для висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, позаяк військову службу позивач проходила як на моменту подання адміністративного позову у справі, так і на момент подання апеляційної скарги, вже під час дії правового режиму воєнного стану.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити апелянту, що у даному випадку, належними та допустимими доказами, які обумовлюють поважність пропуску строку апеляційного оскарження є докази, які безпосередньо підтверджують обставини, шо унеможливили або значно ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, зокрема докази безпосереднього здійснення Військовою частиною НОМЕР_1 дій щодо забезпечення відсічі збройної агресії проти України та залучення до вказаних дій апелянта. Апелянт необхідно навести конкретні обставини, які заважали звернутись до суду із апеляційною скаргою у період з березня 2022 року до липня 2023 року.

Суд наголошує, що за відсутності жодних доказів наведених вище обставин, клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження не є належним чином обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

При цьому, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22 не є релевантними до обставин даної справи, з огляду на відмініність фактичних обставин, зокрема терміну пропуску строку звернення до суду. При цьому, Верховний Суд в зазначені постанові вказує, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків, при цьому при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

Враховуючи викладене, згідно положень ст. 298 КАС України, протягом десяти днів з дня вручення ухвали апелянт має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку, в якій може вказати поважні підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст. ст. 8, 132, 133,169, 243, 248, 298, 325, 328 КАС України суддя,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною; стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 136089,76 грн. залишити без руху.

Надати апелянту строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду: доказів сплати судового збору у розмірі 1362,00 грн., а також заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин такого поновлення.

Роз`яснити апелянту, що у разі не усунення зазначених недоліків апеляційної скарги в частині надання доказів сплати судового збору, відповідно до ст. 169 КАС України, скарга буде повернута скаржнику; у разі не подання скаржником у строк, визначений судом, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними - суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль