Справа № 600/4374/23-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

19 липня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4374/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Брезіна Т.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.02.2022 року № 2600-0306-8/20163;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889 на підставі довідок, виданих Київською митницею Державної митної служби України від 30 грудня 2021 р. № 48, від 30 грудня 2021 р. № 49, від 30 грудня 2021 р. № 210, від 04 квітня 2023 р. №48, від 04 квітня 2023 р. №49, починаючи з 13 січня 2022 р.;

- стягнути з Головного управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Судом 04.07.2023 р. залишено без руху адміністративний позов та вказано на необхідність надати суду обґрунтування та докази щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

На виконання вказаної ухвали позивач подав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права. Клопотання обґрунтоване тим, що у зв`язку із введенням на території України з 24.02.2022 р. воєнного стану, позивач була вимушена виїхати зі свого місця постійного проживання, а саме з Києва до с. Виженка Вижницького району Чернівецької області. Позивач вказує, що у с. Виженка вона проживала у період з 24.02.2022 р., а з 21.06.2023 р. зареєструвала/задекларувала своє нове місце проживання. Також позивач вказав, що після отримання оскаржуваного рішення у неї почався тривожно-депресивний розлад, а в кінці лютого 2022 р. ОСОБА_1 отримала перелом ноги із ускладненням, що унеможливило її подальше пересування. Крім того, позивач зазначає, що перебуваючи у сільській місцевості вона не мала доступу до стабільного інтернет з`єднання через тривалі відключення електроенергії та відключення мобільного зв`язку.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач не подав жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права. У зв`язку із вказаним, судом вирішено ухвалою від 12.07.2023 р. повторно залишити позов без руху та зазначив про необхідність надання доказів на підтвердження обставин, вказаних у клопотанні про поновлення строків звернення до суду з даним позовом.

18.07.2023 р. позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, однак суд звертає увагу, що фактично у цій заяві позивач обґрунтовує позов, прохальна частина позову залишилась незмінна. При цьому, позивач не виконав вимоги ухвали суду від 12.07.2023 р. не надав жодного доказу, на які посилався як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення, рішення).

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. До того ж, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

У даному випадку оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 03.02.2022 р., однак за захистом порушеного права позивач звернувся лише 23.06.2023 року. При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача у клопотанні про поновлення строку звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, зокрема, щодо травмування, розладу здоров`я та звернення до лікувального закладу. Також, позивач не надав доказів того, що переїзд з м. Києва до с. Виженка Вижницького району Чернівецької області, внаслідок введення на території України воєнного стану, унеможливило починаючи з 24.02.2022 р. по 23.06.2023 р. звернутись до суду за захистом порушеного права.

При цьому, суд не приймає доводи позивача, що до 23.06.2023 р. вона не могла звернутись до суду за захистом порушеного права, оскільки на підставі матеріалів справи встановлено, що договір про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом було укладено у березні 2023 р. Після цього, позивач звертався до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" та 01.05.2023 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення №40 про відмову у перерахунку пенсії. Таким чином, звернувшись до пенсійного органу з повторною заявою про призначення пенсії у позивача виникло право на оскарження рішення №40 від 01.05.2023 року.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 року № 3723-ХІІ, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889 на підставі довідок, виданих Київською митницею Державної митної служби України від 30 грудня 2021 р. № 48, від 30 грудня 2021 р. № 49, від 30 грудня 2021 р. № 210, від 04 квітня 2023 р. №48, від 04 квітня 2023 р. №49, починаючи з 13 січня 2022 р. Однак, суд звертає увагу, що на момент прийняття оскаржуваного рішення від 03.02.2022 року № 2600-0306-8/20163 у пенсійного органу були відсутні довідки Київської митниці Державної митної служби України від 04 квітня 2023 р. №48 та від 04 квітня 2023 р. №49. На підставі вказаного, суд вважає, що звернення до суду з даним позовом зумовлене саме прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення №40 від 01.05.2023 року. Водночас, позивач не навів належних обґрунтувань та не надав суду доказів поважності причин пропущення строку звернення до суду із позовом про оскарження рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.02.2022 року № 2600-0306-8/20163.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, а також суд визнає неповажними причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати позивачу.

Згідно статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

У відповідності до статей 287, 293, 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її складання.

Суддя Т.М. Брезіна