Справа № 120/5863/23
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 липня 2023 р. Справа № 120/5863/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 22.05.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного проводження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, даною ухвалою сторонам встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

22.05.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача про долучення доказів.

28.06.2023 на адресу суду надійшов відзив Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)", у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

05.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив за змістом якої представником позивача заявлено клопотання про виклик ОСОБА_1 на судове засідання для надання більш детальних пояснень та клопотання про витребуванням доказів.

Вирішуючи клопотання про виклик позивача у судове засідання, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 257 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За визначенням п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу;

2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Аналіз зазначених положень КАС України дає підстави вважати, що прийняття рішення про призначення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін є правом суду. Вказана норма не встановлює обов`язкового прийняття рішення про призначення судового засідання з викликом (повідомленням) сторін у разі наявності про це відповідного клопотання сторони.

Суд зауважує, що в ухвалі від 22.05.2023 суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Водночас, суд розцінює клопотання позивача про виклик його у судове засідання, як клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Визначаючись з приводу такого клопотання, суд зазначає, що позивач не наводить доводів, які свідчать про обґрунтовану необхідність здійснювати розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому, всі доводи, пояснення ОСОБА_1 має право навести у заявах по суті справи та подавати до суду будь-які інші письмові пояснення та докази на спростування доводів відповідача.

Відтак, в межах розгляду даної справи судом не встановлено об`єктивної необхідності для заслуховування усних пояснень позивача та здійснення подальшого розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Як показує практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі "Axen v. Germany", рішення від 25.04.2002 року "Varela Assalino contre le Portugal"). Так, на думку Суду, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім; заявник має надати переконливі докази на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно провести також усні слухання.

З огляду на викладене та беручи до уваги необґрунтованість заявленого клопотання, суд доходить до переконання про відсутність підстав для відступу від своїх висновків, наведених в ухвалі про відкриття провадження в адміністративній справі, в частині обраної судом форми провадження для розгляду та вирішення цієї справи.

З приводу клопотання представника позивача про витребування доказів, суд зазначає таке.

В обґрунтування клопотання зазначено, що із записів камери відеоспостереження, яка встановлена у коридорі 16 посту за період з 26.06.2023 по 30.06.2023 можна побачити, що в ці дні позивач надавав кореспонденцію для відправлення, однак прийняття кореспонденції відбувалася з порушенням.

З метою підтвердження цих обставин, ОСОБА_1 просить витребувати відповідні відеозаписи.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина 2 статті 72 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За приписами частини 3 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Особливості витребування доказів врегульовано статтею 80 КАС України.

Так, частиною 1 цієї норми передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Статтею 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (частина 3 статті 80 КАС України).

Суд зазначає, що вимоги до клопотання про витребування доказів є вичерпними та обов`язковими. Водночас, ознайомившись зі змістом клопотання позивача про витребування доказів, судом встановлено, що клопотання не містить у собі відомості про заходи, які вжито для отримання доказів, зазначених у клопотанні та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Більш того, суд звертає увагу, що докази, які просить витребувати позивач не стосуються предмету доказування в межах цієї справи та не можуть підтвердити доводи позивача про допущення ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" бездіяльності щодо відправлення кореспонденції.

За таких обставин суд доходить висновку, що клопотання сторони позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 72, 79, 80, 167, 248, 257, 262, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про виклик ОСОБА_2 у судове засідання - відмовити.

У задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна