Справа № 420/1748/23
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1748/23

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,

повний текст судового рішення

складено 29.03.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо незабезпечення його стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у 2022 році;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 забезпечувати його стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання.

В обґрунтування позову зазначено, що він проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Військовій частині НОМЕР_1 .

З листопада 2022 року виконує бойові завдання на території Донецької області, при цьому вказує, що був забезпечений автоматом АК-74 та набоями до них (5,45 мм). Іншими видами озброєння, необхідними для ведення бойових дій, в тому числі проти бойової техніки ворога, забезпечений не був.

15.12.2022 року через погіршення обстановки на бойовій позиції у нього залишились патрони в обмеженій кількості, а звернення до керівника батальйону щодо необхідності забезпечення стрілецькою зброєю та боєприпасами задоволено не було. З цього приводу він неодноразово звертався до безпосереднього керівництва, однак його звернення ігнорувались, документи не приймались. В умовах ведення бойових дій можливість подати письмовий рапорт за допомогою засобів зв`язку або поштою фактично відсутня.

Зазначає, що така бездіяльність відповідача є протиправною, адже забезпечення військовослужбовців стрілецькою зброєю, боєприпасами, речовим майном є обов`язком відповідача і недотримання вказаного обов`язку позбавляє його можливості виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з відсутності доказів того, що відповідач не забезпечив позивача стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій.

Судом також встановлено, що позивач та підрозділ, в якому він служить, зверталися з питаннями щодо належного забезпечення стрілецькою зброєю та боєприпасами на адресу Міністерства оборони України, Управління Служби безпеки України в Одеській області, Офісу Президента України, ТУ ДБР в м. Миколаєві, до Спеціалізованої прокуратури у військовій, однак в позовній заяві жодним чином не зазначено щодо неналежного реагування вказаними органами на звернення та не зазначено оскарження їхніх дій чи бездіяльності.

Судом враховано, що обставини, в яких перебуває військовослужбовець під час ведення бойових дій, не завжди надають можливість оперативно звернутися з належним чином оформленим зверненням, однак враховуючи, що оскаржується протиправна бездіяльність відповідача, а матеріали справи не містять належним чином підтверджуючих доказів звернення до останнього, позов не може бути задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги наведені доводи, які за суттю та змістом відповідають позовній заяві.

Окремо зазначено, що єдиним доказом забезпечення позивача боєприпасами є витяги з книги обліку наявності та руху військового майна та роздавально-здавальні відомості з особистим підписом позивача про отримання ним боєприпасів. За таких обставин надані відповідачем накладні на видавання (здавання) військового майна №914/2022; №857/2022; №1051/2022; №1858; №753/2022; №1744; №1016; №1012; №819/2022 не є належними доказами того, що позивач був забезпечений боєприпасами.

Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає, що сержант ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації під час воєнного стану.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.05.2022 №118 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення військової частини, та призначено на посаду старшого водія 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 10 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону (а.с.48).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.09.2022 №258 сержанта ОСОБА_1 призначено старшим водієм 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону(а.с.48).

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2022 року №330 позивач прибув в Донецьку область та приступив до виконання службових обов`язків, залучений до виконання бойових завдань, ведення воєнних (бойових) дій у складі штатних підрозділів, та знов сформованих, в тому числі позаштатних, та до здійснення завдань із всебічного забезпечення підрозділів військової частини, та підрозділів які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (а.с.48).

Згідно з відомістю закріплення зброї за особовим складом 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону за ОСОБА_1 закріплено АК-74 № НОМЕР_2 з 4 магазинами (а.с.57).

Під час проходження військової служби у позивача та загалом в його взводі виникли питання щодо належного забезпечення стрілецькою зброєю, боєприпасами та речовим майном, яке необхідне для ефективного виконання службового обов`язку по забезпеченню територіальної цілісності та незалежності України та відбиття військової агресії російської федерації.

З метою забезпечити реагування на незабезпечення належним чином позивача та його взводу стрілецькою зброєю та боєприпасами, командир взводу 26.12.2022 (вх. №М-18852) звернувся на адресу Міністерства оборони України. Також повідомлення відповідних обставин направлялося до Управління Служби безпеки України в Одеській області, Офісу Президента України, ТУ ДБР в м. Миколаєві, до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону, яка направила звернення до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (а.с.18, 20-22, 24).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.01.2023 № 2 сержант ОСОБА_1 вважається таким, що вибув у самовільне залишення частини з 31.12.2022 року.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягала у незабезпеченні його стрілецькою зброєю та боєприпасами, протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №2105-IX від 03.03.2022, передбачено, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошується та проводиться загальна мобілізація.

В свою чергу, статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - національний персонал) визначає Інструкція про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції №359 боєприпаси - патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати; стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Згідно п. 4 розділу І Інструкції №359 забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин (далі - командир військової частини).

Командири військових частин завжди повинні мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів. Вони зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.

Командири батальйонів, рот, взводів та прирівняні до них особи (далі - командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

Заступники командирів військових частин з озброєння, начальники служб ракетно-артилерійського озброєння (далі - РАО), начальники складів (сховищ) РАО (далі - відповідальні службові особи) повинні забезпечувати проведення в установленому порядку номерної перевірки стрілецької зброї, а також щорічної інвентаризації стрілецької зброї та боєприпасів.

Командири військових частин та відповідальні службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, що здійснили крадіжки або допустили втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відповідають згідно із законодавством України.

За приписами п.1, 2 розділу Х Інструкції №359 видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям з польового артилерійського складу (далі - ПАС) військової частини, об`єднаного складу РАО (ПАС) угруповання (сектору) в районі ведення бойових дій, проведення операції Об`єднаних сил здійснюється службою РАО військової частини (угруповання, сектору) за накладними (додаток 7).

Підставою для видачі стрілецької зброї та боєприпасів є рапорт командира підрозділу або заявка (додаток 9) відповідного командира (керівника, начальника) на видачу стрілецької зброї, яка візується начальником штабу військової частини або штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Після отримання дозволу на видачу стрілецької зброї та боєприпасів начальник служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору у рапорті або заявці на видачу стрілецької зброї проставляє прописом найменування та кількість стрілецької зброї і боєприпасів, які дозволяється видати, та надає письмове розпорядження начальнику складу РАО на їх видачу.

У службі РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору виписується накладна.

Начальник складу РАО на підставі накладної здійснює видачу стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям.

Начальником служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору після отримання військовослужбовцем стрілецької зброї та боєприпасів видається картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції (додаток 47).

Картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції реєструється в книзі реєстрації облікових документів (додаток 28) служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції підписується начальником служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

На особисту зброю та боєкомплект до неї, яка внесена у посвідчення офіцера (військовий квиток), картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції не виписується.

Картка на право носіння зброї та боєприпасів на період перебування в районі проведення антитерористичної операції (додаток 47) здається начальнику служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору перед здачею зброї та боєприпасів на склад РАО, про що ними робиться відповідний запис у книзі реєстрації облікових документів (додаток 28) служби РАО військової частини, штабу антитерористичної операції, угруповання, сектору.

Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі.

У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

Статтями 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що військовослужбовець повинен бути належним чином забезпечений стрілецькою зброєю та боєприпасами в порядку, передбаченому Інструкцією №359, з урахуванням бойової обстановки та у розмірі, достатньому для ведення бою з противником з метою захисту територіальної цілісності та незалежності України. Держава в особі уповноважених осіб повинна максимально забезпечити можливість для військовослужбовців ефективно протистояти ворогу для відсічі збройної агресії противника, враховуючи можливості та оцінюючи ситуацію в ході бойових дій.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано сторонами, позивачу видавався АК-74 №6863609/90 з 4 магазинами.

Крім того, з накладних на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 №914/2022; №857/2022; №1051/2022; №1858; №753/2022; №1744; №016; №1012; №819/2022 вбачається, що головному сержанту із матеріального забезпечення ОСОБА_2 було видано різноманітні види зброї, озброєння та боєприпасів для видачі особовому складу (а.с.58-60).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з урахуванням приписів Інструкції 359, видача стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям здійснюється, зокрема, на підставі накладної.

Отже, з огляду на з`ясовані фактичні обставини колегія суддів констатує, що сержанта ОСОБА_1 забезпечено зброєю та боєприпасами.

Вказане спростовує доводи скаржника у відповідній частині апеляційної скарги.

Також в контексті встановлених обставин справи колегія судів зазначає, що позивачем взагалі не конкретизовано, якими саме видами озброєння його не було забезпечено та не визначає, задля виконання яких завдань відповідач мав надати йому конкретний вид зброї чи відповідні боєприпаси.

При цьому колегія суддів зазначає, що досліджені при розгляді даної справи положення чинного законодавства не встановлюють нормативи видачі зброї чи боєприпасів, тому у суду відсутні підстави вважати, що з боку відповідача було допущено порушення вимог чинного законодавства.

Крім того, вимоги Інструкції №359 передбачають особистий контроль з боку командирів підрозділів за наявністю і комплектністю всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу.

В свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів звернення позивача до командира взводу чи звернення безпосереднього командира позивача командира 3 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону лейтенанта ОСОБА_3 до керівництва військової частини для отримання стрілецької зброї та боєприпасів ввіреному йому особовому складу.

Дослідивши додані до матеріалів справи електронні докази, які знаходяться на USB-накопичувачі, судова колегія зазначає, що вони жодним чином не підтверджують того, що сержанта ОСОБА_1 не було забезпечено зброєю та боєприпасами.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що докази у їх сукупності не доводять обставин, які покладені в основу позовної заяви, а саме того, що відповідач не забезпечив позивача стрілецькою зброєю та боєприпасами під час виконання завдань у районі ведення бойових дій.

Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача забезпечувати його стрілецькою зброєю та боєприпасами кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Тобто, захисту адміністративним судом підлягають лише порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Апелянт, вважаючи, що відповідач у 2022 році допускав бездіяльність щодо забезпечення його зброєю та боєприпасами, заявляє позовні вимоги щодо зобов`язання військової частині вчиняти дії із відповідного забезпечення зброєю та боєприпасами в майбутньому часі, як зазначено ним у позові - кожного разу перед наданням відповідного наказу, бойового розпорядження та/або завдання.

Однак до моменту видання наказу, бойового розпорядження та/або завдання відсутні будь-які підстави вважати, що відповідачем порушено обов`язок забезпечити позивача щодо забезпечення його зброєю та боєприпасами, оскільки відповідні дії відповідачем ще не вчинені (не допущено бездіяльності).

Таким чином, спір з цього приводу між сторонами ще не виник, а відтак відсутні й підстави для задоволення таких позовних вимог.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.308, 311, 315, 316,322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко