Справа № 300/2113/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2023 р. справа № 300/2113/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Окуневич Михайло Валентинович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про

визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10, відповідно до якого, позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації: солдата ОСОБА_1 , сержанта резерву 29 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 10.01.2023 самовільно залишив військову частину та з 10.01.2023 позивача знято з усіх видів забезпечення, з 11.01.2023 знято з котлового забезпечення;

зобов`язання відповідача відправити позивача для проходження ВЛК для встановлення стану здоров`я з подальшим визначенням придатності (обмеження) до військової служби.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно прийнято оскаржуваний наказ, оскільки позивач, неодноразово скаржився командуванням відповідача про стан здоров`я із проханням відправити на огляд до лікаря чи проходження ВЛК, писав рапорти, які взагалі не приймалися до розгляду. До рапортів позивачем додавалися документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я, а саме: довідка від 07.12.2022 про те, що позивач з 2017 року знаходиться на обліку та знаходиться під наглядом у лікаря нарколога з діагнозом "розлади психіки та поводження внаслідок вживання канабіоїдів". Також, рапортів позивачем додавалася постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 у справі №349/1441/22, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП (вживання під час військової служби наркотичних засобів "марихуана"). В даному випадку, позивач наполягав на проходженні ВЛК для визнання не придатним до служби за станом здоров`я. Аргументує, що відповідач, в особі командування був обізнаний про хворобу позивача та те, що стан його здоров`я погіршувався, але позивач не відправлявся на ВЛК для прийняття рішення щодо стану здоров`я. При цьому, відповідачем прийнято наказ, відповідно до якого позивач переміщувався позивач на схід України, де ведуться бойові дії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.04.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)

12.05.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву. У відзиві представник Військової частини НОМЕР_1 зазначив, що згідно вимог наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 10.11.2022 №269-РС, солдат ОСОБА_1 прибув для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 , та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2022 №311 включений до списків особового складу військової частини. Однак 10.01.2023, з власного бажання, всупереч вимогам законодавства України з питань проходження військової служби в Збройних Силах України в умовах воєнного стану в державі, позивач самовільно залишив місце проходження військової служби Військова частина НОМЕР_1 , та до цього часу не повернувся, про що було видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2023 №10. Про причину залишення військової частини НОМЕР_1 позивач свого безпосереднього командира не повідомив, проводить час на власний розсуд, місце перебування його не відоме. Крім цього командиром Військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, за результатом якого було видано наказ від 19.01.2023 №178. За результатом самовільного залишення позивачем Військової частини НОМЕР_1 (місця несення військової служби), на виконання вимог Закону України "Про Статут Збройних Сил України" та вимог наказу МОУ від 29.11.2018 №604 "Про затвердження Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення", командиром Військової частини НОМЕР_1 , було скеровано повідомлення до правоохоронних органів про скоєння солдатом позивачем правопорушення, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України. З приводу самовільного залишення місця проходження військової служби, п`ятим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, зареєстровано кримінальне провадження. За наслідками викладеного вище, оскільки солдат ОСОБА_1 10.01.2023 скоїв правопорушення, що підпадає під ознаки ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2023 №21, ОСОБА_1 , у зв`язку з його відсутністю на службі, було знято з усіх видів забезпечення та виведено в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , як такого, що самовільно залишив військову частину (не прибув з лікувального закладу) по цей час. А тому командування Військової частини НОМЕР_1 не вправі починаючи з 10.01.2023 по цей час вчинити будь-які дії по відношенню до військовослужбовця ОСОБА_1 , в тому числі звільнити чи скерувати його до лікувального закладу, оскільки такий фізично відсутній на військовій службу (у військовій частині), проводить час на власний розсуд і місце його перебування командуванню частини не відоме. А заочний, дистанційний режим проходження військової служби (без фізичної присутності на службі ОСОБА_1 ) являється протиправним. Оскільки для реалізації бажання, звільнитись чи бути скерованим на медичний огляд лікарем військово-медичної установи, чи реалізації будь-яких інших бажань (прав) військовослужбовця, на виконання вимог Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України", необхідна присутність самого військовослужбовця, який зобов`язаний звернутись до свого безпосереднього начальника, в порядку вимог ст. 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України", після задоволення прохання, військовослужбовець зобов`язаний під підпис отримати (наказ про звільнення, припис, скерування), пройти інструктаж і убути до ІНФОРМАЦІЯ_1, або ж медичного закладу. Аргументовано, що військовослужбовець в будь якому випадку зобов`язаний з`явитись до військової частини, або місця проходження служби, до поки він не виключений зі списків особового складу військової частини (звільнений з військової служби). На підставі вищевикладеного, враховуючи фактичну (фізичну та юридичну) відсутність на службі солдата ОСОБА_1 з 10.01.2023 по цей час, зазначення про скоєння ним проступку, який підпадає під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України, відомості про який внесено відповідними слідчими органами до ЄРДР, командування Військової частини НОМЕР_1 вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

Відповідно до довідки КНМП "Рогатинська центральна районна лікарня" від 07.12.2022 №180 ОСОБА_1 з 2017 року перебуває під наглядом, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів (а.с.11).

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 у справі №349/1441/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. Вказаною постановою суду встановлено, що 29.10.2022 приблизно о 16 год. 00 хв. в м. Рогатині ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані наркотичного сп`яніння, в умовах особливого періоду. Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , командира роти ОСОБА_2 , дослідивши протокол про військове адміністративне правопорушення серія ЛВІ №282 від 30.10.2022; довідку №9 КНП "Галицькалікарня" від 29.10.2022, в якій зазначено, що тест на виявлення марихуани в ОСОБА_1 -позитивний; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.12).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 10.11.2022 №269-РС військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.11.2022 №311 позивача з 12.11.2022 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, з 13.11.2022 зараховано на котлове забезпечення (а.с.30).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.01.2023 №103 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , серед інших солдатом ОСОБА_1 .

Згідно оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10 позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації м. Коломия: солдата ОСОБА_1 , сержанта резерву 29 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 10.01.2023 самовільно залишив військову частину та з 10.01.2023 позивача знято з усіх видів забезпечення, з 11.01.2023 знято з котлового забезпечення (а.с.29).

Відповідно до п.п.2, 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.01.2023 №178 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 , проведеного на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.01.2023 №103 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини, факт самовільного залишення частини, серед інших, позивачем 10 січня 2023 року вважати підтвердженим. За порушення вимов ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на сержанта резерву 29 запасної роти управління Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , щодо якого проводилось службове розслідування та неправомірні дії якого проявилися у самовільному залишенні військової частини, ненадання доповіді про обставини відсутності на службі, ухилення від військової служби шляхом самоусунення від виконання службових обов`язків, призвели до настання наслідків у вигляді порушення зазначеним військовослужбовцем порядку проходження громадянами України військової служби, а також створили передумови до зниження боєздатності підрозділу, в якому він проходить службу та підвищення службового навантаження на товаришів по службі - накласти дисциплінарне стягнення "Сувора догана", після повернення до військової частини НОМЕР_1 (а.с.31-42).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 21.01.2023 №12-РС позивач увільнений від займаної посади, і зарахований в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.01.2023 №21 позивача, який самовільно залишив розташування військової частини 10.01.2023, та знятий з усіх видів забезпечення, вважати такими, що перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 з 20.01.2023 (а.с.10).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань П`ятим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, зареєстровано кримінальне провадження в ЄРДР №0000010 від 12.04.2023 щодо самовільного залишення 10.01.2023 солдатом ОСОБА_1 розташування Військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану та відсутності на військовій службі (а.с.43).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Cтаттею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно частини 1 пункту 20 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України протягом періоду з 24.02.2022 продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, що триває по даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі також - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 14 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини 4 статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини 2 статті 24 Закону №2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Відповідно до пункту 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі також - Положення №1153/2008), для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Пунктом 144-2 Положення №1153/2008 визначено, що військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Згідно пункту 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення не виплачується військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Згідно оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10 позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації солдата ОСОБА_1 , сержанта резерву 29 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 10.01.2023 самовільно залишив військову частину та з 10.01.2023 позивача знято з усіх видів забезпечення, з 11.01.2023 знято з котлового забезпечення (а.с.29).

Отже, згідно з оскаржуваним наказом командира військової частини по стройовій частині позивача вважати таким, що 10.01.2023 самовільно залишив військову частину та з 10.01.2023 позивача знято з усіх видів забезпечення, з 11.01.2023 знято з котлового забезпечення.

Як зазначено вище протиправність оскаржуваного наказу позивач аргументує тим, що: позивач, неодноразово скаржився командуванню відповідача про стан здоров`я із проханням відправити на огляд до лікаря чи проходження ВЛК, писав рапорти, які взагалі не приймалися до розгляду; до рапортів позивачем додавалися документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я, а саме: довідка від 07.12.2022 про те, що позивач з 2017 року знаходиться на обліку та знаходиться під наглядом у лікаря нарколога з діагнозом "розлади психіки та поводження внаслідок вживання канабіоїдів" та постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 у справі №349/1441/22, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП (вживання під час військової служби наркотичних засобів "марихуана"); в даному випадку, позивач наполягав на проходженні ВЛК для визнання не придатним до служби за станом здоров`я; відповідач, в особі командування був обізнаний про хворобу позивача та те, що стан його здоров`я погіршувався, але позивач не відправлявся на ВЛК для прийняття рішення щодо стану здоров`я, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

У відповідності до пункту 2.1 Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Відповідно до підпункту "б" пункту 6.1 Положення №402 направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Однак, позивач не надав суду жодних доказів про те, що позивач, неодноразово скаржився командуванням відповідача про стан здоров`я із проханням відправити його на огляд до лікаря чи проходження ВЛК, писав рапорти, які взагалі не приймалися до розгляду, наполягав на проходженні ВЛК для визнання не придатним до служби за станом здоров`я, відповідач, в особі командування був обізнаний про те, що стан його здоров`я погіршувався, але позивач не відправлявся на ВЛК для прийняття рішення щодо стану здоров`я.

Щодо доводів про те, що відповідач, в особі командування був обізнаний хворобу позивача та до рапортів позивачем додавалися документи, які підтверджують погіршення стану здоров`я, а саме: довідка від 07.12.2022 про те, що позивач з 2017 року знаходиться на обліку та знаходиться під наглядом у лікаря нарколога з діагнозом "розлади психіки та поводження внаслідок вживання канабіоїдів" та постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 у справі №349/1441/22, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП (вживання під час військової служби наркотичних засобів "марихуана"), суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки КНМП "Рогатинська центральна районна лікарня" від 07.12.2022 №180 ОСОБА_1 з 2017 року перебуває під наглядом, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів (а.с.11).

Постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 у справі №349/1441/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. Вказаною постановою суду встановлено, що 29.10.2022 приблизно о 16 год. 00 хв. в м. Рогатині ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в стані наркотичного сп`яніння, в умовах особливого періоду. Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , командира роти, дослідивши протокол про військове адміністративне правопорушення; довідку, в якій зазначено, що тест на виявлення марихуани в ОСОБА_1 -позитивний; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.12).

При цьому, згідно оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10 позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації: вважати таким, що 10.01.2023 самовільно залишив військову частину та з 10.01.2023 позивача знято з усіх видів забезпечення, з 11.01.2023 знято з котлового забезпечення (а.с.29).

Суд зазначає, що постанова Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 у справі №349/1441/22, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення не спростовує правомірності оскаржуваного наказу командира від 10.01.2023 №10, оскільки постанова суду від 31.10.2022 у справі №349/1441/22 стосується обставин виконання позивачем обов`язків військової служби в стані наркотичного сп`яніння, які виникли 29.10.2022, а оскаржуваний у даній справі наказ від 10.01.2023 №10, згідно з яким позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації: самовільно залишив військову частину, - стосується правовідносин, які виникли 10.01.2023.

Крім цього, довідка КНМП "Рогатинська центральна районна лікарня" від 07.12.2022 №180 про те, що з 2017 року перебуває під наглядом, діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів (а.с.11), не доводить протиправність оскаржуваного наказу, за яким позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації: 10.01.2023 самовільно залишив військову частину та позивача знято з усіх видів забезпечення.

Водночас суд звертає увагу, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 10.11.2022 №269-РС військовослужбовця за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.11.2022 №311 позивача з 12.11.2022 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, з 13.11.2022 зараховано на котлове забезпечення (а.с.30).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищенаведене, позивачем не доведено та судом не встановлено протиправності оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10, згідно з яким позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації та з 10.01.2023 позивача знято з усіх видів забезпечення, з 11.01.2023 знято з котлового забезпечення (а.с.29).

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено протиправності оскаржуваного наказу, то відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача відправити позивача для проходження ВЛК для встановлення стану здоров`я з подальшим визначенням придатності (обмеження) до військової служби, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних сил України" із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Як встановлено, позивач не надав суду жодних доказів про те, що позивач, неодноразово скаржився командуванням відповідача про стан здоров`я із проханням відправити його на огляд до лікаря чи проходження ВЛК, писав рапорти, які взагалі не приймалися до розгляду, наполягав на проходженні ВЛК для визнання не придатним до служби за станом здоров`я, відповідач, в особі командування був обізнаний про те, що стан його здоров`я погіршувався, але позивач не відправлявся на ВЛК для прийняття рішення щодо стану здоров`я.

Оскільки, позивач не надав суду жодних доказів його звернення до відповідача щодо направлення позивача на медичний огляд, то відсутні підстави для зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 відправити позивача для проходження ВЛК для встановлення стану здоров`я з подальшим визначенням придатності (обмеження) до військової служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.01.2023 №10 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 відправити позивача для проходження ВЛК для встановлення стану здоров`я з подальшим визначенням придатності (обмеження) до військової служби - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.