Справа № 200/921/23
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року Справа№200/921/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Ірпінської міської ради, Виконавчого комітету Ірпінської міської ради в особі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Ірпінської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за період проходження служби з 26.02.2022 по 30.04.2022 в якості добровольця територіальної оборони у складі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади № 1; зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період проходження служби з 26.02.2022 по 30.04.2022 в якості добровольця територіальної оборони у складі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади № 1.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Задоволено клопотання позивача про прийняття адміністративного позову в порядку письмового (спрощеного) позовного провадження. Задоволено клопотання позивача про здійснення судового розгляду справи без його участі та без участі представника порядку письмового провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року залучено Виконавчий комітет Ірпінської міської ради в особі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 до участі у справі №200/921/23 в якості третього відповідача.

За правилами частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд».

Законом України від 24 лютого 2022року N2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», згідно якого, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Рішенням Ради суддів України від 24 лютого 2022 року N 9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022 року, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.

Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м. Слов`янськ Донецької області.

У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26 лютого 2022 року прийнято наказ № 14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи». Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26 лютого 2022 року до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Враховуючи те, що станом на 14 липня 2023 року в Україні продовжує діяти воєнний стан, суд продовжує розгляд і вирішення справи в письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 23 березня 2022 року підписав контракт добровольця територіальної оборони, відповідно до якого як доброволець зобов`язався виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади (Ірпінської міської територіальної громади) протягом строку дії цього контракту (3 роки). Зазначив, що Добровольче формування Ірпінської міської територіальної громади № 1 створено за ініціативи територіальної громади Ірпінської міської ради при військовій частині НОМЕР_1 Сил територіальної оборони. Зазначив, що у період з 26.02.2022 по 30.04.2022 року знаходився у складі Добровольчого формування та безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував оборону міста Ірпінь та Бучанського району Київської області. Проте за зазначений період не отримував грошове забезпечення як доброволець територіальної оборони відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Бездіяльність відповідачів щодо нездійснення нарахування та виплати грошового забезпечення за період проходження служби з 26.02.2022 по 30.04.2022 в якості добровольця територіальної оборони у складі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади № 1 вважає протиправною, просив задовольнити позов.

Відповідачем 1 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що нарахування військовою частиною грошового забезпечення здійснюється лише щодо осіб, які мають статус військовослужбовців та проходять військову службу в даній військовій частині. Положення про добровольчі формування територіальних громад відрізняє військову службу від добровольчого руху, що у свою чергу свідчить про те, що статус позивача як добровольця у період з 26.02.2022 по 30.04.2022 року не прирівнює його до військовослужбовця. Зазначив, що фінансування та матеріально-технічне забезпечення ДФТГ здійснюється за рахунок і в межах коштів: Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших не заборонених законодавством України джерел. Органи місцевого самоврядування мають право на виділення коштів з місцевого бюджету та передачу майна комунальної власності для забезпечення потреб ДФТГ, утвореного на території відповідної територіальної громади. Відповідальним за діяльність ДФТГ є командир цього формування, який визначає структуру, а також зобов`язаний забезпечити матеріально-технічними засобами та фінансуванням діяльність даного формування. Таким чином, матеріально-технічне забезпечення добровольчих формувань територіальних громад покладається на органи місцевого самоврядування, а відповідальність щодо забезпечення формування покладена на командира такого добровольчого формування. Враховуючи зазначене, просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Крім того, відповідач 1 просив поновити процесуальний строк на подання відзиву, мотивуючи тим, що копію позовної заяви з додатками та ухвалу Донецького окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі військовою частиною НОМЕР_1 отримано 26.04.2023 року.

Суд звертає увагу, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року по справі №200/921/23 було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення відповідачу даної ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Оскільки копію даної ухвали було доставлено на електронну адресу відповідача-1 26.04.2023 року, то п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву сплив 11.05.2023 року. Водночас, судом встановлено, що відзив на позовну заяву відповідачем 1 направлено на адресу засобами поштового зв`язку 06.05.2023 року, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті. Враховуючи зазначене, відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву у встановленим судом строк.

Крім того, відповідачем 2 через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про основи національного спротиву» фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до умов контракту від 23 березня 2022 року позивача було прийнято до добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1. Позивач знаходився у складі добровольчого формування, безпосередньо брав участь у бойових діях та забезпечував оборону міста Ірпінь та Бучанського району Київської області з 26.02.2022 по 30.04.2022 року. Згідно п. 3 Контракту на добровольця поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 119 Кодексу законів про працю України. Добровольче формування Ірпінської міської територіальної громади №1 не є структурним підрозділом Ірпінської міської ради та не фінансується з міського бюджету. Зазначив, що обов`язок виплати грошового забезпечення членам добровольчих формувань з місцевого бюджету не передбачено чинним законодавством, виплати у вигляді матеріальної грошової допомоги є правом міської ради, у разі наявності передбачених на вказані цілі коштів у місцевому бюджеті чи за наявності розробленої відповідної цільової програми. На державному рівні відсутній відповідний порядок та механізм виплат грошового забезпечення членам добровольчих формувань, адже ні Постанова КМУ №704 від 30 серпня 2017 року, ні Наказ МОУ №260 від 07 червня 2018 року, які регулюють порядок отримання грошового забезпечення військовослужбовців, не зазначають у переліку осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, членів добровольчого формувань територіальних громад. Враховуючи зазначене, просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Відповідачем 3 надано відзив на позовну заяву аналогічний поданому відповідачем 2.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_3 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , та особою, що претендує на виплату грошового забезпечення за період перебування у складі добровольчого формування територіальної громади.

Відповідач 1 - Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), відповідач 2 - Ірпінська міська рада (, адреса: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, будинок 2-А) та відповідач 3- Виконавчий комітет Ірпінської міської ради в особі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 (, адреса: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Шевченка, будинок 2-А) у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктами владних повноважень, які в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України мають адміністративну процесуальну дієздатність.

23 березня 2022 року між ОСОБА_1 , як добровольцем та Командиром добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 ОСОБА_2 на добровільній основі, на час виконання державних та/або громадських обов`язків, відповідно до Закону України «Про основи національного спротиву» від 27 січня 2022 року №2024-ІХ та Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1449 укладено контракт добровольця територіальної оборони (далі - Контракт). Додатково зазначено, що Контракт набирає чинності з 23 березня 2022 року.

Відповідно до пункту 3 Контракту на добровольця, який уклав цей Контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 119 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до пункту 4 Контракту держава, від імені якої виступає Командир, зобов`язується забезпечити належні умови для виконання Добровольцем, покладених на нього зобов`язань, зокрема: додержання його прав і свобод, прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій соціального і правового захисту, установлених Конституцією України, Кодексом законів про працю, Законом України «Про основи національного спротиву», Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положенням та іншими нормативно-правовими актами, які визначають статус членів добровольчих формувань територіальної громади; забезпечення матеріально-технічними засобами та фінансуванням діяльності добровольчих формувань за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до довідки №401 від 05.05.2022 року, виданої командиром Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1, ОСОБА_1 знаходився у складі добровольчого формування, безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував оборону міста Ірпінь та Бучанського району Київської області з 26.02.2022 по 30.04.2022 року.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 від 01.05.2022 року ОСОБА_1 на підставі указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року призвано у Збройні Сили України з 01.05.2022 року.

На звернення позивача із заявою 15 серпня 2022 року з питань нарахування та виплати грошового забезпечення, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Питання виплати деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року №168 за участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 під час воєнного стану в період з 23 березня 2022 по 26 квітня 2022 року, Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради надано відповідь листом від 21.09.2022 року №П-12384.2, відповідно до якої заяву позивача буде розглянуто на засіданні комісії з питань надання матеріальної допомоги та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, після надання наступних документів: копії документа, який підтверджує участь у бойових діях та забезпеченні оборони Ірпінської міської територіальної громади (довідка); копія посвідчення добровольця територіальної оборони Ірпінської міської територіальної громади.

На адвокатський запит представника позивача Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради надано відповідь листом від 20.10.2022 року №01-04/2139, відповідно до якої відділ обліку та звітності Виконавчого комітеті ІМР не нараховував та не виплачував грошове забезпечення ОСОБА_1 як добровольцю територіальної оборони добровольчого формування №1 за період з 26.02.2022 по теперішній час, у зв`язку з тим, що дана особа не перебуває у штаті виконавчого комітету ІМР.

На адвокатський запит представника позивача Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради надано відповідь листом від 27.10.2022 року №01-04/2212, відповідно до якої офіційне створення Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 відбулось 22.03.2022 року при військовій частині НОМЕР_1 Сил територіальної оборони. Добровольче формування Ірпінської міської територіальної громади №1 не є структурним підрозділом Ірпінської міської ради та/або її виконавчим органом (виконком). Бюджетне фінансування Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 не здійснюється. Грошове забезпечення/заробітна плата, добровольцям Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 не передбачено в бюджеті Ірпінської міської ради.

На адвокатський запит представника позивача Військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь листом від 22.02.2023 року №286, відповідно до якої питання правового статусу, утворення та діяльності добровольчих формувань територіальних громад, набуття та припинення членства в добровольчих формуваннях врегульовані Положенням про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року (далі - Положення). Окрім того, питання правового статусу учасників добровольчого формування територіальної громади врегульовано також нормами Закону України «Про основи національного спротиву» від 16 липня 2021 року (далі - Закон). Щодо виплати грошового забезпечення членам добровольчих формувань зазначено, що нормами Закону, Положення, Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не передбачений обов`язок виплати грошового забезпечення добровольцям добровольчих формувань територіальних громад. Таким чином, підстави для здійснення таких виплат відсутні.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не нарахування та не виплати відповідачами позивачу грошового забезпечення за період перебування у складі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади № 1 з 26.02.2022 по 30.04.2022 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно до частини 3 статті 2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено види військової служби, а саме: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Судом встановлено, що позивач підписав 23.03.2022 року контракт добровольця територіальної оборони, відповідно до якого він добровільно став на захист Держави у складі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади № 1.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про основи національного спротиву» доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - це громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони в межах території відповідної територіальної громади;

Територіальна оборона - система загальнодержавних, воєнних і спеціальних заходів, що здійснюються у мирний час та в особливий період з метою протидії воєнним загрозам, а також для надання допомоги у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій;

Сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони.

Згідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Сили територіальної оборони входять до структури Збройних Сил України.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про основи національного спротиву» територіальна оборона складається з військової, цивільної та військово-цивільної складових.

Питання фінансування та матеріально-технічного забезпечення національного спротиву визначені положеннями статті 23 Закону України «Про основи національного спротиву».

Так, фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел. Видатки на здійснення та забезпечення заходів з організації, підготовки, підтримання та ведення руху опору належать до таємних видатків Державного бюджету України, які виділяються Міністерству оборони України окремим напрямом на утримання Сил спеціальних операцій Збройних Сил України. Забезпечення добровольчих формувань територіальних громад індивідуальною штатною зброєю та боєприпасами до неї здійснюється в загальній системі забезпечення Збройних Сил України. Забезпечення добровольчих формувань Сил територіальної оборони Збройних Сил України іншими видами озброєння і боєприпасами до них здійснюється за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до положень частини 2 статті 24 Закону України «Про основи національного спротиву» (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На виконання абзацу 3 частини 2 статті 8 Закону України «Про основи національного спротиву» Кабінетом Міністрів України затверджено постановою від 29 грудня 2021 року №1449 Положення про добровольчі формування територіальних громад (далі - Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення членство у добровольчому формуванні не звільняє від обов`язку проходження строкової військової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Згідно до пункту 23 Положення підставами припинення контракту добровольця територіальної оборони є, зокрема, призов (прийняття) на військову службу; укладення контракту про проходження служби у військовому резерві Збройних Сил або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, служби в правоохоронних органах.

Положеннями статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та їх сімей, а саме: військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;

4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Виходячи з аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» членів добровольчих формувань територіальних громад відокремлено від інших категорій військовослужбовців військових формувань, а, отже, участь у добровольчому формуванні територіальної громади не є тотожною проходженню військової служби у розумінні Закону №2232-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Отже, судом встановлено, що на позивача як добровольця у складі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади № 1 під час його участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виходячи з аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до таких гарантій відноситься право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Отже, саме в цій частині члени добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони є прирівняними до військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань тощо.

Водночас, суд звертає увагу, що в питанні нарахування та виплати грошового забезпечення члени добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад не є прирівняними до вищезазначеної категорії військовослужбовців.

Окрім того, нарахування та виплата грошового забезпечення добровольцям добровольчих формувань не передбачене спеціальним Законом України «Про основи національного спротиву».

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що чинним законодавством не визначено обов`язку відповідачів щодо нарахування та виплати грошового забезпечення добровольцям добровольчих формувань територіальних громад, а отже, права позивача не є порушеними з боку відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За наслідками судового розгляду суд дійшов висновку відмову в задоволенні позову.

Відповідно положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат зі сплати судового збору не здійснюється, оскільки відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів солідарно витрат на професійну правову допомогу на користь позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Порядок розподілу судових витрат регламентовано в статті 139 КАС України, відповідно до якої понесені позивачем судові витрати відшкодовуються за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно розподіл витрат на професійну правничу допомогу не здійснюється.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Ірпінської міської ради, Виконавчого комітету Ірпінської міської ради в особі Добровольчого формування Ірпінської міської територіальної громади №1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення прийнято, складено та підписано в повному обсязі в нарадчій кімнаті 14 липня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Троянова