Справа № 440/8407/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8407/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області/ та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області /надалі відповідач-2, ГУ ПФУ в Чернігівській області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення відділу з питань перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №б/н від 14 червня 2023 року, яким відмовлено у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 12 червня 2023 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням стажу державної служби, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад. надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09 червня 2023 року №156/16-31-10-02-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 09 червня 2023 року №157/16-31-10-02-09, виданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області /а.с. 1-7/.

Позов обґрунтований тим, що позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 16 червня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09 липня 2003 року, на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу та за результатами розгляду такої заяви рішенням Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14 червня 2023 року відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу №889-VIII від 10 грудня 2015 року, оскільки займані нею посади (головний державний податковий інспектор, старший державний податковий інспектор та головний державний інспектор) не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, а тому права на пенсію відповідно до Закону України №889-VIII від 10 грудня 2015 року вона не має. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що має право на переведення її на пенсію відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, адже станом на 06 червня 2023 року мала стаж на посадах державної служби 24 роки 03 місяці 22 дня.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 47-49/ зазначив, що 12 червня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про переведення на пенсію згідно Закону України Про державну службу. Загальна тривалість стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року: 1 рік 3 місяці 2 дні. Аналіз наданих документів показав, що станом на 01 травня 2016 року заявниця не перебувала на посаді державного службовця, оскільки з 27 грудня 2013 року їй присвоювались спеціальні звання згідно статті 343.1 Податкового кодексу України, які не належать до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу №3723 від 16 грудня 1993 року. За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення від 14 червня 2023 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та їй призначено пенсію за віком /а.с. 69-74/.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 12 червня 2023 року /а.с. 75-76/, в якій просила здійснити вид перерахунку: перехід на інший вид пенсії по ЗУ «Про державну службу».

Згідно розписки-повідомлення /а.с. 76/ ОСОБА_1 до вказаної заяви додала копії: паспорта, диплому (свідоцтва, атестату) про навчання (кількість 1), довідки про заробітну плату (спецпенсії) (кількість 4), довідки про прийняття на роботу (навчання) (кількість 1), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (кількість 1); трудової книжки або документи про стаж (кількість 1) /а.с. 77-97/.

Рішенням Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14 червня 2023 року /а.с. 11-12, 98/ відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу", так як відсутнє право на перерахунок.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України. 1993 р., № 52. ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України. 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р.. №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52. ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52. ст. 490 із наступними змінами) визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких встановлювалися ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Відповідно до статті 50 Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення). Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 Питання оплати праці працівників державних органів затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців та перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці. За даними трудової книжки заявниця з 18 травня 1998 року по 01 червня 1998 року працювала в Державній податковій інспекції по Полтавському району, з 02 червня 1998 року по 01 червня 2000 року, з 21 травня 2001 року по 29 лютого 2012 року в Полтавській міжрайонній державній податковій інспекції, та з 01 березня 2012 року по 25 червня 2013 року в Полтавській міжрайонній державній податковій інспекції Полтавської області, з 26 червня 2013 року по 26 травня 2015 року в Полтавській об`єднаній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, з 27 травня 2015 року по 01 травня 2016 року в Полтавській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавської області на посадах головного державного податкового інспектора, старшого державного податкового інспектора та головного державного інспектора. Крім того, заявниці з 01 грудня 1998 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу. Відповідно зазначені посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, а тому права на пенсію відповідно до Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 не має.

Не погодившись з рішенням Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14 червня 2023 року про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернулася до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року /надалі Закон № 889-VIII/, статтею 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас Закон №889-VIII у пункті 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" містить норму, якою встановлено, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 вказаного розділу встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ /надалі Закон № 3723-ХІІ/ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наявності у особи певного стажу державної служби станом на 01 травня 2016 року (10 років для осіб, які на зазначену дату займають посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працює особа на державній службі станом на 01 травня 2016 року), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але якщо такі посади віднесені до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України.

Статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ визначено, що установлюються такі категорії посад державних службовців:

перша категорія - посади перших заступників міністрів, керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Уряду України, їх перших заступників, голів та членів державних колегіальних органів, Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, заступників керівників Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, інші прирівняні до них посади;

друга категорія - посади керівників секретаріатів комітетів Верховної Ради України, структурних підрозділів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, радників та помічників Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, заступників міністрів, заступників інших керівників центральних органів виконавчої влади, першого заступника Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, перших заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та інші прирівняні до них посади;

третя категорія - посади заступників керівників структурних підрозділів, завідувачів секторів, головних спеціалістів, експертів, консультантів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим, заступників голів обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, начальників управлінь, самостійних відділів у складі міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, інші прирівняні до них посади;

четверта категорія - посади спеціалістів Адміністрації Президента України, Апарату Верховної Ради України і Секретаріату Кабінету Міністрів України, заступників начальників управлінь, самостійних відділів (підвідділів) міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

п`ята категорія - посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України 703-2013-п за погодженням з відповідним державним органом.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців від 12 вересня 1997 року N 503-р , чинним до 06 серпня 2016 року, встановлено, що відповідно до статті 25 Закону України "Про державну службу" 3723-12 віднести посади працівників державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і державних податкових інспекцій у районах, містах, районах у містах, які не мають спеціальних звань, до таких категорій посад державних службовців:

четверта категорія - посади начальників управлінь, самостійних відділів Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим;

п`ята категорія - посади начальників управлінь, самостійних відділів, їх заступників, начальників відділів (підвідділів) та їх заступників у складі управлінь, самостійних відділів державних податкових адміністрацій в областях, містах Києві та Севастополі; заступників начальників управлінь, самостійних відділів Державної податкової адміністрації в Автономній Республіці Крим, начальників управлінь, їх заступників, начальників відділів та їх заступників у складі управлінь державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя) з чисельністю населення понад 1 млн. чоловік та у містах поза групою за оплатою праці працівників;

шоста категорія - посади начальників управлінь, їх заступників, начальників відділів, їх заступників у складі управлінь державних податкових інспекцій у районах, районах у містах Києві та Севастополі; начальників управлінь, їх заступників, начальників відділів та їх заступників у складі управлінь державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя), віднесених до I, II, III груп за оплатою праці працівників, спеціалістів державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; спеціалістів державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя) з чисельністю населення понад 1 млн.чоловік та у містах поза групою за оплатою праці працівників;

сьома категорія - посади спеціалістів державних податкових інспекцій у районах, районах у містах Києві та Севастополі; спеціалістів державних податкових інспекцій у містах (крім міст Києва та Севастополя), віднесених до I, II, III груп за оплатою праці працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України "Питання оплати праці працівників державних органів" від 18 січня 2017 року № 15 затверджено, зокрема, перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" стало те, що за даними трудової книжки заявниця з 18 травня 1998 року по 01 червня 1998 року працювала в Державній податковій інспекції по Полтавському району, з 02 червня 1998 року по 01 червня 2000 року, з 21 травня 2001 року по 29 лютого 2012 року в Полтавській міжрайонній державній податковій інспекції, та з 01 березня 2012 року по 25 червня 2013 року в Полтавській міжрайонній державній податковій інспекції Полтавської області, з 26 червня 2013 року по 26 травня 2015 року в Полтавській об`єднаній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області, з 27 травня 2015 року по 01 травня 2016 року в Полтавській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавської області на посадах головного державного податкового інспектора, старшого державного податкового інспектора та головного державного інспектора. Крім того, заявниці з 01 грудня 1998 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу. Зазначені посади не належать до посад, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Надаючи оцінку такій підставі відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ, суд виходить з наступного.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

У періоди роботи позивача в органах ДПС з 18 травня 1998 року по 01 червня 2000 року, з 21 травня 2001 року по 01 травня 2016 року (спірні періоди) загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначав Закон України Про державну службу від 19 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-ХІІ державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 2 Закону №3723-ХІІ визначено, що посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Законом України від 04 липня 2013 року № 404-VII статтю 37 доповнено частиною п`ятнадцятою такого змісту: "Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку".

Також пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI /надалі - ПК України (у редакції, чинній на момент роботи позивача з 27 грудня 2013 року по 30 квітня 2016 року)/ передбачено, що державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена цим Кодексом та іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

З аналізу наведених норм Закону № 3723-ХІІ та ПК України слідує, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальних органів, на яких покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, є державними службовцями.

В постанові від 08 жовтня 2013 року у справі №21-275а13 Верховний Суд України зазначив, що аналіз положень статті 37 Закону № 3723-XII, Закону № 509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічний підхід застосування наведених норм права висловлений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 25 червня 1985 року /а.с.57-68/, вкладиша до такої трудової книжки /а.с. 93-97/ та довідки ГУ ДПС у Полтавській області №45/16-31-11-26 від 06 червня 2023 року /а.с. 83/ вбачається, ОСОБА_1 в період з 18 травня 1998 року по 01 червня 2000 року, з 21 травня 2001 року по 06 червня 2023 року працювала в органах державної податкової служби, зокрема:

- з 18 травня 1998 року прийнята на посаду головного державного податкового інспектора Державної податкової інспекції по Полтавській області та прийняла присягу державного службовця, а 01 червня 1998 року звільнена у зв`язку з реорганізацією;

- з 02 червня 1998 року прийнята на посаду головного державного податкового інспектора Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції; 01 грудня 1998 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу; 01 червня 2000 року звільнена у зв`язку із скороченням штатів;

- з 21 травня 2001 року прийнята на посаду головного державного податкового інспектора Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції; з 01 серпня 2003 року переведена на посаду старшого державного податкового інспектора; 29 лютого 2012 року звільнена в порядку переведення;

- з 01 березня 2012 року призначена на посаду старшого державного податкового інспектора Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області ДПС України; 25 червня 2013 року звільнена в порядку переведення;

- з 26 червня 2013 року призначена на посаду старшого державного податкового інспектора Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Мінжоходів у Полтавській області; 26 червня 2013 року присвоєний 11 ранг державного службовця; 27 грудня 2013 року присвоєно спеціальне звання інспектор податкової та митної справи І рангу; 26 травня 2015 року звільнена в порядку переведення;

- з 27 травня 2015 року прийнята на посаду головного державного інспектора Полтавської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області; 13 вересня 2018 року звільнена в порядку переведення.

Отже, беручи до уваги аналіз наведених норм Закону № 3723-ХІІ та ПК України, а також висновки Верховного Суду, періоди роботи позивача на посадах в податкових органах, в тому числі на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні звання, з 18 травня 1998 року по 01 червня 2000 року, з 21 травня 2001 року по 01 травня 2016 року (спірні періоди) зараховуються до стажу державної служби.

Відтак, оскаржуване рішення Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14 червня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправним та підлягає скасуванню, а тому наявні підстави для задоволення відповідної позовної вимоги.

При цьому суд враховує ту обставину, що в силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16 грудня 2020 року №25-1) /надалі - Порядку №22-1/, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на те, що у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 12 червня 2023 року, є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, то саме цей орган і має продовжити процедуру розгляду заяви позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 12 червня 2023 року та у разі наявності всіх фактичних та правових підстав прийняти рішення про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача відповідно до встановлених у справі обставин та висновків суду, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача за призначенням / перерахунком пенсії від 12 червня 2023 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

У зв`язку з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перевести ОСОБА_1 з 12 червня 2023 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням стажу державної служби, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09 червня 2023 року №156/16-31-10-02-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 09 червня 2023 року №157/16-31-10-02-09, виданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

Крім того, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 вказаного Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведених норм слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

Враховуючи наведені положення процесуального закону, рішення суду може бути спрямоване лише на захист і відновлення вже порушеного права позивача та суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можуть мати місце у майбутньому, тобто після зарахування до стажу державної служби періодів роботи позивача в податкових органах та переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу, зокрема питання щодо обчислення заробітної плати позивача для призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про державну службу і визначення розміру пенсії та щодо врахування/неврахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09 червня 2023 року №156/16-31-10-02-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 09 червня 2023 року №157/16-31-10-02-09, виданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області.

На момент вирішення судом цієї справи спору між сторонами щодо врахування/неврахування відповідачем-2 довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 09 червня 2023 року №156/16-31-10-02-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 09 червня 2023 року №157/16-31-10-02-09, виданих Головним управлінням ДПС у Полтавській області, ще не виникло та оскаржуване рішення було прийнято відповідачем-2 з підстави незарахування позивачу до стажу державної служби періодів її роботи на посадах в органах податкової служби, а не з підстави неврахування відповідачем-2 вказаних довідок.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про стягнення на її користь судових витрат зі сплати судового збору та на оплату правничої допомоги, яка надана адвокатом Фесенко Юлія Олександрівна на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1074797 від 22 червня 2023 року /а.с. 38/.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до частини третьої цієї статті належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами другою - п`ятою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат. В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Тобто при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Такі висновки щодо застосування процесуальних норм містяться в постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі №200/1138/20-а.

Оскільки доказів на підтвердження фактичного понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу (договору про надання правової допомоги, акту прийняття наданих послуг, квитанції (платіжного доручення) тощо) до суду не надано, витрати на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягають.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 22 червня 2023 року /а.с. 39/.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 536,80 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, Чернігівська область, 14005, ідентифікаційний код 21390940) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14 червня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 12 червня 2023 року з урахуванням висновків суду, наведених в цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк