Справа № 420/10397/23
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10397/23

Перша інстанція: суддя Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шляхтицького О.І.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 420/10397/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.02.2020 по 28.10.2022 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.02.2020 по 28.10.2022 включно в сумі 312 305 гривень 44 копійки відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі №420/18175/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за дев`ять повних календарних років військової служби. Для виконання рішення суду позивачем отримано виконавчий лист, який 15.03.2023 направлено до Державної виконавчої служби України. 21.03.2023 року відкрито виконавче провадження №64743197 код доступу 9Е3В787ЕВ7Б9.

Відповідачем надано до Державної виконавчої служби лист від 07.04.2023 вих. №391 (завантажено до кабінету виконавчого провадження 10.04.2023) у якому зазначено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 420/18175/21 виконано шляхом виплати позивачу одноразової допомоги при звільненні за 9 років 29 жовтня 2022 року у сумі 63667,10 грн. При цьому, станом на 06.05.2023 відповідачем не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року, триває розгляд справи № 420/23189/21. При надходженні коштів на рахунок позивача у сумі 63667,10 грн. у полі призначення платежу зазначено Зарплата, ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 , відповідачем не надіслано на адресу позивача повідомлення про повне виконання рішення суду, тому тільки після ознайомлення з листом від 07.04.2023 вих. № 391, а саме 10.04.2023 позивачу стало відомо, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі №420/18175/21 виконано повністю.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 15.05.2023 зазначену позовну заяву залишив без руху та надав позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, шляхом приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 160, 161 КАС України, а саме шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

28.05.2023 на виконання вищевказаної ухвали від 15.05.2023 від представника позивача надійшло клопотання, в якій він просить поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначає, що при надходження коштів на рахунок позивача у сумі 63667,10 грн. у полі призначення платежу зазначено Зарплата, ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 . Відповідачем не надіслано на адресу позивача повідомлення про повне виконання рішення суду, у призначенні платежу не зазначено, що це виплата на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 420/18175/21. Виплату у розмірі 63667,10 грн. відповідач, в тому числі, міг провести у межах справи № 420/23189/21.

Тому тільки після ознайомлення з листом від 07.04.2023 вих. № 391, а саме 10.04.2023 позивачу стало відомо, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 420/18175/21 виконано повністю. До суду позивач звернувся 08.05.2023 у місячний термін із дати коли він дізнався про порушення своїх прав.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 31.05.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернув позивачу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданої позивачем до позовної заяви виписки по картковому рахунку, 29.10.2022 на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 63667,10 грн. Тобто, при надходженні 29.10.2022 грошових коштів на картковий рахунок від Військової частини НОМЕР_1 позивач повинен був дізнатися про виплату йому одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що саме з 30.10.2022 розпочався перебіг місячного строку для звернення до суду з позовною заявою про стягнення сум грошових коштів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому позивач повинен був звернутися з відповідним позовом до 30.11.2022 включно.

Водночас, суд не взяв до уваги посилання представника позивача на те, що виплату у розмірі 63667,10 грн. відповідач, в тому числі, міг провести у межах справи № 420/23189/21, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень станом на дату звернення до суду з даним позовом рішення по справі № 420/23189/21 не прийнято, а тому вказані доводи ґрунтуються на припущеннях.

Суд вказав, що отримавши 29.10.2022 на картковий рахунок грошові кошти у розмірі в сумі 63667,10 грн. з поміткою «заробітна плата, військова частина НОМЕР_1 », позивач не позбавлений був можливості звернутися до військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо належності виплачених коштів, з урахуванням того, що позивач, ОСОБА_1 , станом на дату виплати коштів не проходив військову службу у вказаній військовій частині та знав про прийняття рішення суду від 03.12.2021 по справі № 420/18175/21, яке набрало законної сили, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за дев`ять повних календарних років військової служби.

При цьому, суд зазначив, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту отримання 29.10.2022 грошових коштів на картковий рахунок від Військової частини НОМЕР_1 , існували непереборні обставини, які не залежали від волевиявлення позивача, та перешкоджали звернутися до суду з даним позовом, до позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду не надано.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції не враховано, що позивачу стало відомо, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 виконано повністю лише після ознайомлення 10.04.2023 з листом відповідача від 07.04.2023 вих. № 391, а відтак позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом у даній справі 08.05.2023 дотримано місячний строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З аналізу змісту апеляційної скарги вбачається, що доводи апелянта зводяться до того, що відлік місячного строку на звернення до суду передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України повинен відраховуватись з 10.04.2023, коли ОСОБА_1 ознайомився з листом відповідача від 07.04.2023 вих № 391 про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 у справі № 420/18175/21.

Надаючи оцінку вказаним доводам апелянта колегія суддів зазначає таке.

Статтею 47 КЗпП України встановлено правило, за яким власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Положеннями статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України і статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

Спір у цій справі стосується захисту трудових прав в частині проведення роботодавцем із звільненим працівником з публічної служби повного розрахунку та виплати всіх сум, що йому належать, а тому до спірних правовідносин субсидіарно застосовуються положення статей 116 та 117 КЗпП України при розгляді справ в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки спір у цій пов`язаний із проходженням та звільненням з публічної служби, то строк звернення до суду із цим позовом визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в справі № 240/532/20 (постанова від 11.02.2021) сформулював висновок згідно із яким строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і у даному випадку, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, а саме строк звернення до суду обмежується місячним строком.

Аналогічних висновків щодо застосування місячного строку звернення до суду у подібних правовідносинах також дійшов Верховний Суд у постанові від 18.05.2023 у справі № 420/9651/22.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що остаточний розрахунок із позивачем на виконання рішення суду у справі № 420/18175/21 відповідачем проведено 29.10.2022, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача (а.с. 34).

Суд також зауважує, що питання встановлення початку перебігу строку звернення до суду неодноразово було предметом дослідження Верховним Судом, зокрема і у постановах від 25.02.2021 у справі № 240/5092/20, від 11.03.2021 у справі №560/3338/19, від 15.07.2021 у справі № 300/2782/20, від 07.02.2023 у справі № 480/2878/22, від 18.05.2023 у справі № 420/9651/22 та багатьох інших, який дійшов висновку, що початок перебігу строку звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні має обчислюватися з дня проведення остаточного розрахунку з працівником.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 640/13028/21.

Отже, перебіг строку звернення до суду з позовом у цій справі, що розглядається, розпочався 30.10.2022 (наступний день за днем остаточного розрахунку), а сплив зазначений строк, відповідно, 30.11.2022.

При цьому колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що виплату у розмірі 63667,10 грн. відповідач, в тому числі, міг провести у межах справи № 420/23189/21, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень станом на дату звернення до суду з даним позовом рішення по справі № 420/23189/21 не було прийнято, а тому вказані доводи ґрунтуються на припущеннях.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 08.05.2023, то він пропустив місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як вбачається за матеріалів справи позивачем разом з позовною заявою не подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Ба більше, в клопотанні про усунення недоліків від 28.05.2023, яке подано на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 про залишення позовної заяви позивача без руху, позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду. Позиція позивача у вказаному клопотанні зводиться до необхідності відрахування строку звернення до суду з дня ознайомлення з листом відповідача про виконання рішення суду у справі № 420/18175/21.

Відтак, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовну заяву у даній справі подано з пропуском встановленого законом строку звернення до суду, у суду відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а отже наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Відтак, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 420/10397/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 420/10397/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк