Справа № 308/4896/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4896/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2023 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі
головуючого судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Цмур Т.М.,
представника позивача Бирковича О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі старшого інспектора роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Кучер Сергія Вікторовича, відповідача 2: Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії інспектора поліції та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача 1: Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі старшого інспектора роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Кучер Сергія Вікторовича, відповідача 2: Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії інспектора поліції та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.01.2023 року на нього було складено постанову серії БАБ № 584242 від 19.01.2023 року про те, що 19.01.2023 року близько 01. год. 05 хв. на вул. Гагаріна, б. 139 в м. Ужгороді, перед початком руху не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 92(а) та 2 (а) ПДР України та вчинив дії передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП і на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено штраф в розмірі 510 грн.(п`ятсот десять) гривень, на місці зупинки вручено постанову.
Позивач не погоджується із такою постановою, вважає що вона підлягає скасуванню. Зазначає, що 19.01.2023 року приблизно о 01 годині 05 хвилини він керував автомобілем, в м. Ужгороді, однак не порушував вимоги п. 9.2 (а) та 2 (1) в ПДР України. Справа поліцейським розглянута без дослідження доказів, з порушенням права на захист, заслуховування осіб, що беруть участь у справі та свідків, не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають суттєве значення для вирішення справи.
Також позивач вказує, що йому не було відомо про те, що судом було ухвалено судове рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами, та таке судове рішення було ухвалено без його участі та йому не надіслано.
Відповідач не надав позивачу жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_1 19.01.2023 року Правил дорожнього руху України, а саме п. п. 2.3в КУпАП. Крім того, за матеріалами справи, яка розглядається в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КК України гр. ОСОБА_2 на наданих суду відеоматсріалах відсутні відомості про те, що останній керує автомобілем, що свідчить про безпідставне винесення на нього вказаної постанови.
В силу принципу презумпції невинуватості, позивач просить суд визнати протиправними дії старшого інспектора роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 19.01.2023 року серії БАБ N 584242; скасувати постанову серії БАБ № 584242 від 19.01.2023 року, винесену старшим інспектором роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області, якою ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1
26.05.2023 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Черкасова М.М. до суду надійшов відзив, який обґрунтовує тим, що 19.01.2023 року о 01 год. 05 хв. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгород, вул. Юрія Гагаріна, 139, помітив автомобіль Volkswagen Passat з номерним знаком НОМЕР_1 , який порушив ПДР України, а саме: водій перед початком руху не подав сигналів світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2.а ПДР, відповідно чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України.
Під час перевірки документів було встановлено, що водій не мав при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР, відповідно чим скоїв адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Встановивши факт вчинення адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо Позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП.
Відповідач вказує, що працівником поліції було дотримано всіх законних вимог під час розгляду адмінматеріалів, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2023 року провадження у справі відкрито і призначено судовий розгляд.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Биркович О.І. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив такі задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві.
Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) та ст.286 КАС України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з ч.2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ч.4 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.
З дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який міститься на DVD диску, що долучений до матеріалів справи, назва відеофайлу «export-2s2f8» судом встановлено, що 19.01.2023 о 01 год. 05 хв. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгород, вул. Юрія Гагаріна, 139, відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинив автомобіль Volkswagen Passat з номерним знаком НОМЕР_1 , який порушив ПДР України, а саме: водій перед початком руху не подав сигналів світловими покажчиками повороту відповідного напрямку.
Під час розмови поліцейських з водієм було встановлено, що ним є позивач ОСОБА_1 та останній повідомив, що їхав на СТО, оскільки у нього були проблеми із колесом (спущене).
При перевірці документів водія, поліцейськими встановлено відсутність посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.
У зв`язку з цим, працівниками поліції було прийнято рішення про винесення відносно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.
Під час оформлення адміністративних матеріалів у присутності позивача ОСОБА_1 , останній жодних зауважень чи заперечень щодо обставин справи не мав, що також підтверджується його підписом в оскаржуваній постанові.
Також своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що йому були роз`яснені права за ст. 268 КУпАП.
На переконання суду, дані обставини спростовують доводи позивача щодо порушення його права на захист та надання будь-яких пояснень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Так, зокрема, відповідно до пункту 2.1. «А» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії,
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме - водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Виходячи з наведених вище правових норм, суд зазначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п.2.1 ПДР України документів, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Як було встановлено судом , позивач ОСОБА_1 не надав на вимогу інспектора посвідчення водія відповідної категорії.
Відтак, позивач порушив приписи пунктів 2.1.А ПДР України, за що ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що йому не було відомо про ухвалення судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки позивачеві не ставиться у вину керування транспортними засобами особою позбавленою права керування транспортним, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП, а керування транспортними засобами особою, яка не мала при собі відповідне посвідчення водія.
Згідно ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Такого висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду у своїй постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19.
Разом з тим ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Підсумовуючи наведене, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія) мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №584242 від 19.01.2023 року та відповідно відсутність підстав для задоволення позовної заяви.
Щодо вимог позивача про визнання дій старшого інспектора роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області протиправними суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Приписами ст. 286 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до ч. 3 цієї статті, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, Законом не передбачено, що місцевий загальний суд як адміністративний має право за наслідками розгляду даної позовної заяви прийняти рішення про визнання дій інспектора поліції протиправними.
З огляду на вищевикладене, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 121, 247, 251, 258, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача 1: Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі старшого інспектора роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Кучер Сергія Вікторовича, відповідача 2: Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії інспектора поліції та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Закарпатській області в особі старшого інспектора роти 2 батальйону УПП в Закарпатській області Кучер Сергія Вікторовича (місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Олега Кошового, 2).
Повний текст рішення складено та проголошено 18.07.2023 року о 14 год. 15 хв.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду М.М. Крегул