Справа № 620/2753/23
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2753/23 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Соломко І.І., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Костюк Л.О., Парінова А.Б.

при секретарі: Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року даний адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції і та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги (за текстом апеляційної скарги).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, звертаючись до суду ОСОБА_1 просив визнати протиправною відмовою ІНФОРМАЦІЯ_1 у підготовці оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення, станом на 01.01.2022 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня календарного року, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2022 основного розміру його пенсії.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року, відповідно до частини 13 статті 171 КАС України, позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

23.05.2023 року, на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду, ОСОБА_1 подано до суду заяву про усунення недоліків.

Так, у вказаній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої просив врахувати, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, введено військовий стан, зазначив, що є інвалідом 2 групи і протягом 2020 - 2022 років проходив лікування. Також, позивач просив врахувати практику Верховного Суду, у зв`язку з чим вважає, що строки для звернення до суду порушені з поважних причин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Приймаючи рішення про залишення без розгляду позовної заяви, на підставі ст. 123 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав належні та допустимі докази існування об`єктивних чи суб`єктивних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду за захистом своїх прав, починаючи з 01.01.2022, у строк встановлений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такою позицією суду першої інстанції, проте, зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зважаючи на наступне.

Дослідивши матеріали справи, та доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 01.01.2022 року, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2022 основного розміру його пенсії.

Тобто, в даному випадку предметом спору є зобов`язання відповідача видати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача.

Так, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України).

За правилами п. п. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З даним позовом позивач звернувся до суду 14.03.2023 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою, встановлений КАС України.

Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги, що в даному випадку позивач просив видати оновлену довідку, станом на 01.01.2022 року, а не провести перерахунок пенсії,який в даному випадку не є предметом розгляду .

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Із змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства дає підстави для висновку, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи ст. 123 КАС України, оскільки позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на правові норми ч. 3 ст. 312 КАС України, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з направленням даної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що суд першої інстанції помилково залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , оскільки останнім строк звернення з даним позовом до суду пропущено не було.

У рішенні № 3-р(І)/2019 від 05.06.2019 Конституційним Судом України надано тлумачення принципу правової визначеності, підкресливши, що: юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях (legitimate expectations), зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване; юридичною визначеністю обумовлюється втілення легітимних очікувань, тобто досягнення бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни юридичного регулювання у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі, з урахуванням вищевикладених висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 242, 308, 310, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Л.О. Костюк

А.Б. Парінов

Повний текст виготовлено 20.07.2023 року