Справа № 500/2159/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2159/23

20 липня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника протиправними,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника брата ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є братом ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув внаслідок артилерійського обстрілу під час бойового зіткнення із силами противника в районі н.п. Лозове Херсонської області. Зазначає, що є інвалідом III групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (довічно) та перебував на повному утриманні загиблого брата. Факт перебування на утриманні брата підтверджується рішенням Зборівського районного суду від 16.02.2023 по справі №599/132/23, яке 20.03.2023 набрало законної сили.

З метою оформлення пенсії по втраті годувальника позивач (як утриманець померлого) звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Однак, відповідач листом від 01.05.2023 №1900-0307-8/18400 відмовив в призначенні пенсії по втраті годувальника.

На думку позивача, таке рішення є протиправним та суперечить нормам, визначеним статтями 30 - 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 визначено:

Витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області матеріали пенсійної справи про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника позивачу ОСОБА_1 .

Продовжити відповідачу Головному управлінню Пенсійного фонду України у Тернопільській області строк для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 на десять календарних днів з дня отримання ухвали суду.

Продовжити процесуальний строк розгляду справи №500/2159/23.

18.07.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Вказує, що у випадку призначення пенсії по втраті годувальника в межах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" брату загиблого може бути призначена відповідна пенсія за умови, якщо йому не виповнилось 18 років або якщо він став особою з інвалідністю до досягнення 18 років.

Згідно документів, що додані позивачем до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника, а саме виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААВ №210527 (форма 157-1/о.) гр. ОСОБА_1 первинний огляд медико-соціальною експертною комісією було здійснено 01.02.2021 із визначенням третьої групи інвалідності. Тобто, первинне встановлення групи інвалідності, позивачу було здійснено у встановленому порядку поза межами досягнення 18 річного віку.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, встановив таке.

Відповідно до матеріалів справи позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є братом ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок артилерійського обстрілу під час бойового зіткнення із силами противника в районі н.п. Лозове Херсонської області.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААВ №210527 (форма 157-1/о) позивачу ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією 01.02.2021 встановлено третю групу інвалідності до 01.03.2022.

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №669500 від 20.04.2022 та випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії №669500 від 20.04.2022 (форма 157-1/о) підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (довічно), дата огляду 31.03.2022.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16.02.2023 у справі №599/132/23, яке набрало законної сили 20.03.2023 встановлено юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні його брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

25.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.05.2023 №1900-0307-8/18400 позивачу повідомлено, що відповідно до статті 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) пенсії в разі втрати годувальника призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Згідно статті 30 Закону, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягай 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків.

Оскільки позивач не надав документів, котрі б підтверджували, що він став особою з інвалідністю до досягнення 18 років, відповідно право на призначення пенсії по втраті годувальника згідно Закону відсутнє.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з цим позовом задля захисту свої прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності, дій відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) (далі - Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2262-XII члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Тобто, вказаний закон передбачає безумовну гарантію особам, які є членами сімей військовослужбовців, які загинули чи пропали безвісти, отримати право на пенсію в разі втрати годувальника.

Умови призначення пенсій в разі втрати годувальника встановлені статтею 29 Закону України №2262-XII.

Так, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Частинами першою-другою статті 30 Закону №2262-XII визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

З наведеної норми вбачається, що призначенню пенсії в разі втрати годувальника передує дотримання певних умов: (1) непрацездатні (2) члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, (3) які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Суд приймає до уваги, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16.02.2023 у справі №599/132/23, яке набрало законної сили 20.03.2023 встановлено юридичний факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні його брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас згідно з частиною четвертою статті 30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Так, позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою від 25.04.2023 про призначення/перерахунок пенсії, в якій просив призначити пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

До заяви долучено наступні документи:

- паспорт громадянина України № НОМЕР_1 ;

- витяг з реєстру територіальної громади за номером 2022/000919732;

- рішення Зборівського районного суду від 16.02.2023 у справі 599/132/23;

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за номером 7;

- свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 ;

- свідоцтво про смерть НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про народження НОМЕР_5 .;

- виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №669500;

- виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №210527;

- витяг з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва (протокол №1159 від 23 липня 2022 року;

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_6 Міністерства оборони України від 05.08.2022 №141;

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_6 Міністерства оборони України від 20.07.2022 №192;

- грошовий атестат матроса ОСОБА_2 ;

- довідка про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії видана матросу ОСОБА_2 ;

- довідка АТ КБ "ПриватБанк" від 19.04.2023.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.05.2023 №1900-0307-8/18400 позивачу повідомлено, що оскільки він не надав документів, котрі б підтверджували, що він став особою з інвалідністю до досягнення 18 років, право на призначення пенсії по втраті годувальника згідно Закону №2262-XII відсутнє.

Суд зазначає, що згідно наявної в матеріалах справи виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААВ №210527 (форма 157-1/о) позивачу ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією 01.02.2021 встановлено третю групу інвалідності до 01.03.2022.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №669500 від 20.04.2022 та виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії №669500 від 20.04.2022 (форма 157-1/о) ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (довічно), дата огляду 31.03.2022.

Таким чином, позивачем в порядку статей 73-76 КАС України не доведено наявність всіх передбачених законодавством умов для призначення пенсії по втраті годувальника. Так для призначення відповідної пенсії необхідно довести не лише те, що член сім`ї померлого перебував на його утриманні, а й наявність установлених нормами частини четвертої статті 30 Закону №2262-ХІІ обставин непрацездатності члена сім`ї.

Натомість позивачем при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, таких обставин наведено не було, відповідних доказів суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували обставини, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні пенсії по втраті годувальника військовослужбовця є протиправною.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 20 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.