Справа № 160/7381/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року Справа № 160/7381/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою приватного підприємства «АЛЛІН-ТРЕЙД» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-
10.04.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 10.04.2023 через систему «Електронний суд» позовна заява приватного підприємства «АЛЛІН-ТРЕЙД» до Львівської митниці, в якій позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210226/2 від 11.10.2022 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/002018 від 11.10.2022 року, складених Львівською митницею;
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, в яких митна вартість визначена не за ціною договору, а за резервним методом, є неправомірними, оскільки митному органу було надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів (числові значення складових митної вартості товарів) і жодних розбіжностей такі документи не містили. Посилання ж митного органу, як на підставу виникнення у нього сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, на нижчий ціновий рівень імпортованого позивачем товару порівняно з митним оформленням інших ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, є нормативно необґрунтованими, оскільки лише сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта та не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
10.05.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду Львівською митницею подано відзив на позовну заяву, у якому митний орган заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Рішення про коригування митної вартості від 11.10.2022 №UA209000/2022/210226/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 07.10.2022 № UA209140/2022/106294), виносилось на товар: № 1. Сантехнічні вироби зі скла: Shower enclosure/Душова кабіна-394компл. (розмір 800*800*1940mm, 900*900*1940mm, 1000*1000*1940mm) (Кабіни душові для купання, без системи гідромасажу, без електронасоса, складається з акрилового піддону, дверцят зі скла, аксесуарів, для встановлення на підлозі, в розібраному стані). Країна виробництва CN Торговельна марка L'HACIENDA Виробник HANGZHOU TIANMEI INDUSTRY CO.,LTD, за ціною 0,5229 Дол. США за кг, на умовах поставки CPT ODESSA. Під час розгляду документів було виявлено наступне: контракт між суб`єктами зовнішньоекономічної операції не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001. В контракті в п.3.3- має бути замовлення на основі цього замовлення на протязі 3-ох днів формується проформа, яка до митного оформлення не подавалась. Відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр.3. CMR-зазначається ім`я, адреса та місце розвантаження в даній графі зазначено Харків. У МД зазначено умови поставки CPT- ODESSA різні місця розвантаження декларація країни відправлення до митного оформлення не подавалась-відповідно до п.3.2-контракту; прайс лист (іменний, за суттю - комерційна пропозиція) ;- в фактурі різні шрифти. CMR-виставлена 29.09.22,фактура 26.08.22,висновок експерта 29.09-виходить висновок робився в дорозі; додатки до висновку неможливо прочитати; зміни до контракту на зміну адресу покупця зроблені після відправки вантажу. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (транспортування та страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного
оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.
Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів:1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом документів не надано.
Отже, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступний метод а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні визначення митної вартості Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III.
Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210226/2 від 11.10.202 року у графі 33 "Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" оформлені у відповідності до вимог наказу Міністерства фінансів України від 24.05.12 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» містять причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), також чітко обґрунтовано необхідність перевірки спірних правовідносин та зазначено документи надання яких може усунути сумнів у їх достовірності, а також містить джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості. Щодо окремих особливостей заповнення граф рішення про коригування митної вартості товарів, у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, вказано наступне: "Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо". Оскільки митна вартість була визначена Львівською митницею Держмитслужби за резервним методом (відповідно до положень статті 64 МКУ), посилання в рішенні на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам вказаного нормативного документа. Номер і дата митної декларації в рішенні також вказані. Щодо пояснення з приводу коригувань, Правилами чітко визначено, що такі робляться лише "щодо зроблених коригувань". Тобто, якщо такі коригування не робилися, відповідні пояснення не повинні вноситися до граф рішення. Також слід зважити на ту обставину, що перелік коригувань завершується словом "тощо", тобто не є вичерпним. Пояснення щодо коригувань повинні стосуватися кожного конкретного випадку окремо, їх перелік та числові значення визначаються особливостями зовнішньоекономічної операції та застосованих джерел інформації для коригування. Абсолютно нелогічною є вимога щодо внесення до рішення про коригування митної вартості пояснень щодо незроблених коригувань, оскільки навіть не визначено їх вичерпний перелік. Митна декларація, на які посилаються рішення про коригування митної вартості (рішення про коригування митної вартості товару, були оформлені митним органом, на момент прийняття рішення про коригування митної вартості посадова особа митниці мала повну інформацію щодо того, що: товар дійсно був увезений до України; митна вартість за відповідними митними деклараціями не були в подальшому відкориговані; рішення про коригування митної вартості за даними партіями товарів не приймалися та, відповідно, до суду не оскаржувалися. По декларації, яка слугувала джерелом коригування митної вартості (МД № UA209170/2022/075514 від 29.09.2022,), товар ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (до прикладу: в графі 38 МД МД UA209170/2022/075514 від 29.09.2022, вага нетто (кг) складає 14545, при тому як в поданій до митного оформлення 17723.2, також код товару (графа 34 МД) - 0 та Код країни походження - CN відповідає зазначеному в МД, яка подавалась до митного оформлення). Митна вартість в митній декларації, використана в якості джерела митної вартості товарів, визначена за основним методом, митна вартість за вказаними митними деклараціями не була в подальшому відкоригована, що підтверджується відомостями, внесеними в графу 43 цих декларацій. Обране джерело інформації відповідають наведеним вимогам нормативних документів. Більше того, вище зазначене декларація містить конкретний опис товару та розпізнавальні особливості, якого стосується цінова інформація, а також інші обставини зовнішньоекономічної операції, зокрема такі як «Код товару», «Код країни походження» та інших характеристики товару, а також і часу імпорту. Отже, Львівська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2022/210226/2 від 11.10.2022 року прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу взагалі не співмірні із даною категорією спору та із виконаною адвокатом роботою. Відповідач вважає, що заявлена до відшкодування вартість наданої позивачу послуги є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, а отже підлягає зменшенню. Дана категорія справи не є складною. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для

сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України). До того ж, у позовній заяві містяться загальні обґрунтування та посилання на норми закону без надання аналізу щодо того, як такі норми, на думку позивача, мають застосовуватись до правовідносин, що склались у даній справі. Тобто наведена адвокатом позивача у позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично взяті із судової практики Верховного Суду на яку посилається позивач у позовній заяві та може бути використана й у інших справах практично без внесення змін до відповідних процесуальних документів. Крім того позивачем не надано детального опису виконаних робіт.

22.05.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач подав до суду відповідь на відзив де зазначив, що відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 року зазначена вище справа розподілена та 11.04.2023 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.

У встановлений ухвалою суду від 17.04.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2022 року між ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД" (покупець) та Oxonia Sp. z o. o., компанією з обмеженою відповідальністю згідно законодавства Польщі (продавець), укладено контракт № 18/04/22/all-pr (далі - Контракт). До Контракту було укладено також Додаткову угоду № б/н від 04.10.2022 року.

Пунктом 1.1. Контракту встановлено: "Згідно умов, визначених Сторонами в цьому Контракті, Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити товар в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в інвойсах (іменований надалі - «Товар»), які є невід`ємною частиною цього Контракту ".

Пунктом 2.1. Контракту встановлено: "Сторони погодили, що кількість Товару має бути зазначена в інвойсах".

Відповідно до п. 3.1. Контракту: "Продавець зобов`язується доставити Товар Покупцю на умовах поставки Інкотермс 2020, які зазначені в інвойсі."

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. Контракту визначено, що: "Загальна сума контракту складається із сум всіх інвойсів, які є невід`ємною частиною Контракту. Валюта контракту - Євро або Долар США. Валюта платежу вказується в інвойсі. Ціна товару вказується в інвойсі."

09.11.2018 року між приватним підприємством "НАЦІОНАЛЬНІ ТРАДИЦІЇ" (виконавець) (далі -Декларант) і ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД" (замовник) укладено договір про надання послуг по декларуванню товарів № 09/11-18 (далі - Договір № 09/11-18).

Пунктом 1.1. Договору № 09/11-18 визначено, що: "Замовник доручає, а виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі - товарів) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митницях України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги."

На виконання умов Договору № 09/11-18, декларантом було подано до Львівської митниці: 07.10.2022 року електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № UA209140/2022/106294 для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні вищезазначеної митної декларації, винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також рішення про коригування митної вартості.

Так, 04.10.2022 року декларантом було подано до відповідача електронну митну декларацію, яка була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера № UA209140/2022/104366, для митного оформлення (випуску) товарів, які було поставлено згідно Контракту.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 25 393,30 доларів США, разом із декларацією було подано наступні документи: 1. пакувальний лист (Packing list) № б/н від 26.08.2022 року; 2. рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 3. автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0109795 від 28.09.2022 року; 4. декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 5. висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року; 6. розрахунок ціни (калькуляція) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом); 7. зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 18/04/22/all-pr від 18.04.2022 року; 8. договір про надання послуг митного брокера № 09/11-18 від 09.11.2018 року; 9. копія митної декларації країни відправлення № MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року; 10. видаткова накладна № 26 від 26.08.2022 року (з перекладом); 11. відвантажувальна специфікація № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом); 12. комерційна пропозиція № б/н від 11.04.2022 року (з перекладом); 13. лист № 09/21-1 від 21.09.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що страхування вантажу не здійснювалося; 14. лист № 09/21-2 від 21.09.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що вантаж не підлягає ліцензуванню; 15. лист № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 16. лист № OXOALL0826/2 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 17. лист № OXOALL0826/4 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 18. лист № OXOALL0826/5 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 19. прайс-лист № 20220815 від 15.08.2022 року (з перекладом); 20. якісний опис № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом).

04.10.2022 року відповідачем було направлено декларанту повідомлення № 2308825, в якому зазначалося, що відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

05.10.2022 року позивачем надано наступні відповіді на повідомлення відповідача, в яких позивач зазначив: у відповіді № 138 - що до електронної митної декларації вже було надано Контракт, по відношенню до якого ніяких платежів від третіх осіб отримано не було. Додатково надано також лист продавця № OXOALL0826/3 від 26.08.2022 року на підтвердження цього факту; у відповіді № 139 - що до електронної митної декларації вже було надано звіт про оцінку майна № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року; у відповіді № 140 - що договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не укладався; у відповіді № 141 - що до електронної митної декларації вже було надано інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; у відповіді № 142 - що до електронної митної декларації вже було надано прайс-лист № 20220815 від 15.08.2022 року; у відповіді № 143 - що до електронної митної декларації вже було надано копію митної декларації країни відправлення №MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року, як уніфікованого документа, переклад якого законодавчо не вимагається; у відповіді № 144 - що до електронної митної декларації вже було надано Контракт та інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року на підтвердження відсутності (не існування) банківських платіжних документів/інших платіжних документів/бухгалтерських документів/виписки з бухгалтерської документації, тому що оплата за товар здійснюється на умовах відстрочення платежу на 60 календарних днів з моменту поставки. Отже, рахунок сплачено не було, банківські платіжні документи відсутні, а тому їх надання за ст. 53 МК України не вимагається; у відповіді №145 - що до електронної митної декларації вже було надано лист продавця № OXOALL0826/4 від 26.08.2022 року на підтвердження факту, що комісійні, посередницькі послуги не залучалися; у відповіді № 146 - що до електронної митної декларації вже було надано лист продавця №OXOALL0826/2 від 26.08.2022 року на підтвердження факту, що у відношенні товару, відвантаженого по інвойсу № OXOALL0826 від 26.08.2022 року, страхування вантажу не здійснювалося; у відповіді № 147 - що до електронної митної декларації вже було надано Контракт та інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року, де умовами поставки визначено CPT, на підтвердження факту, що витрати на транспортування включені у вартість товару. З-поміж іншого, до електронної митної декларації також вже було надано калькуляцію собівартості № OXOALL0826 від 26.08.2022 року, в яку включено фрахт (доставку). Додатково надано лист продавця №OXOALL0826/1 від 26.08.2022 року з підтвердженням, що вартість перевезення, логістики, вантажно-розвантажувальних робіт включено в ціну товару. Отже, витрати на транспортування вже включені у вартість товару, а тому відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України надання транспортних (перевізних) документів від Позивача не вимагається.

05.10.2022 року досилку прийнято в базу даних, про що направлено відповідне повідомлення.

05.10.2022 року відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001905 з таких причин:

"Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із невірно зазначених у графі 31 МД відомостей про основні властивості товару, а саме щодо торгівельної марки, виробника та розміру цих товарів, що встановлено за результатами проведення митного огляду (порушено умови декларування передбачені ст. 257 МКУ, Постанова Кабінету міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа")" та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: "Подання нової митної декларації із правильно заповненими даними в графі 31 МД, а саме зазначити торгівельну марку, інформацію про виробника та розміри товару (підонів та дверок)".

06.10.2022 року з метою прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та на виконання вимог, вказаних відповідачем у картці відмови № UA209140/2022/001905 від 05.10.2022 року, Декларантом подано нову (другу) митну декларацію, яку прийнято та якій присвоєно номер № UA209140/2022/105251.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 25 393,30 доларів США, а також торгівельної марки, інформації про виробника та розміри товару разом із декларацією було подано наступні документи: 1. пакувальний лист (Packing list) № б/н від 26.08.2022 року; 2. рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 3. автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0109795 від 28.09.2022 року; 4. декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 5. митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA209140/2022/104366 від 04.10.2022 року; 6. акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA209140/2022/104366 від 05.10.2022 року; 7. картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2022/001905 від 05.10.2022 року; 8. висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року; 9. розрахунок ціни (калькуляція) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом); 10. зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 18/04/22/all-pr від 18.04.2022 року; 11. доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 04.10.2022 року; 12. договір про надання послуг митного брокера № 09/11-18 від 09.11.2018 року; 13. копія митної декларації країни відправлення № MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року; 14. видаткова накладна № 26 від 26.08.2022 року (з перекладом); 15. відвантажувальна специфікація № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом); 16. доручення від ПП "Національні традиції" № 153 від 05.10.2022 року; 17. комерційна пропозиція № б/н від 11.04.2022 року (з перекладом); 18. лист № 09/21-1 від 21.09.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що страхування вантажу не здійснювалося; 19. лист № 09/21-2 від 21.09.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що вантаж не підлягає ліцензуванню; 20. лист № 138 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що платежів від третіх осіб отримано не було; 21. лист № 139 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що звіт про оцінку майна вже було надано; 22. лист № 140 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що договір із третіми особами не укладався; 23. лист № 141 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що інвойс вже було надано; 24. лист № 142 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що прайс-лист вже було надано; 25. лист № 143 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що копію митної декларації країни відправлення вже було надано; 26. лист № 144 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що оплата за товар здійснюється на умовах відстрочення платежу, рахунок сплачено не було, а тому банківські платіжні документи відсутні; 27. лист № 145 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що комісійні, посередницькі послуги не залучалися; 28. лист № 146 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що страхування вантажу не здійснювалося; 29. лист № 147 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що витрати на транспортування включені у вартість товару; 30. лист № 20221005 від 05.10.2022 року з інформацією від продавця за Контрактом щодо торгівельної марки, інформації про виробника та розміри товару (з перекладом); 31. лист № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 32. лист № OXOALL0826/1 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); 33. лист № OXOALL0826/2 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 34. лист № OXOALL0826/3 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); 35. лист № OXOALL0826/4 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 36. лист № OXOALL0826/5 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 37. прайс-лист № 20220815 від 15.08.2022 року (з перекладом); 38. якісний опис № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом).

06.10.2022 року відповідачем було направлено декларанту повідомлення № 2311535, в якому зазначалося, що відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі- продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

06.10.2022 року позивачем надано відповідь № 157 на повідомлення відповідача, в якій позивач зазначив, що: "04.10.2022 року декларантом подано митну декларацію, яку прийнято та якій присвоєно номер № UA209140/2022/104366. 04.10.2022 року декларантом отримано повідомлення № 2308825 про необхідність надати наступні документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. 05.10.2022 року ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД" складено та надано відповідачу наступні листи: 1. лист № 138 від 05.10.2022 року, в якому повідомлено, що платежі третім особам на користь продавця не здійснювалися.; 2. лист № 139 від 05.10.2022 року, в якому повідомлено, що звіт про оцінку майна № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року вже знаходиться у Митниці; 3. лист № 140 від 05.10.2022 року, в якому повідомлено, що договір із третіми особами не укладався; 4. лист № 141 від 05.10.2022 року, в якому відповідачу повідомлено, що рахунок-фактура (інвойс) №OXOALL0826 від 26.08.2022 року вже знаходиться у Митниці; 5. лист № 142 від 05.10.2022 року, в якому відповідачу повідомлено, що прайс-лист № 20220815 від 15.08.2022 року вже знаходиться у Митниці; 6. лист № 143 від 05.10.2022 року, в якому повідомлено, що копія митної декларації країни відправлення № MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року є уніфікованим документом та вже знаходиться у Митниці; 7. лист № 144 від 05.10.2022 року, в якому повідомлено, що оплата за товар здійснюється на умовах відстрочення платежу; 8. лист № 145 від 05.10.2022 року, в якому відповідачу повідомлено, що комісійні, посередницькі послуги не залучалися; 9. лист № 146 від 05.10.2022 року, в якому відповідачу повідомлено, що страхування вантажу не здійснювалося; 10. лист № 147 від 05.10.2022 року, в якому відповідачу повідомлено, що витрати на транспортування включені у вартість товару (далі - листи від 05.10.2022 року)».

05.10.2022 року прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001905 з причини: "Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із невірно зазначених у графі 31 МД відомостей про основні властивості товару, а саме щодо торгівельної марки, виробника та розміру цих товарів, що встановлено за результатами проведення митного огляду (порушено умови декларування передбачені ст. 257 МКУ, Постанова Кабінету міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651 "Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа")".

Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД" повністю підтверджено митну вартість товарів наданими Листами від 05.10.2022 року, а єдиною причиною неможливості завершення митного оформлення стали виключно відомості про основні властивості товару.

На підтвердження правильності зазначених у графі 31 митної декларації №UA209140/2022/104366 від 04.10.2022 року відомостей про основні властивості товару, Митниці було надано лист продавця Oxonia Sp. z o. o. № 20221005 від 05.10.2022 року.

Також у вказаній вище картці відмови було роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення "Подання нової митної декларації із правильно заповненими даними в графі 31 МД, а саме зазначити торгівельну марку, інформацію про виробника та розміри товару (підонів та дверок)".

З метою прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, 06.10.2022 року декларантом подано нову митну декларацію, яку прийнято та якій присвоєно номер № UA209140/2022/105251.

06.10.2022 року декларантом отримано повідомлення № 2311535 щодо митної декларації №UA209140/2022/105251 про необхідність надати наступні документи: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто, повідомлення № 2308825 від 04.10.2022 року (щодо попередньо поданої митної декларації) повністю дублює повідомлення № 2311535 від 06.10.2022 року (щодо нової декларації).

В свою чергу, разом із митною декларацією № UA209140/2022/105251 від 06.10.2022 року (нова) декларантом подано, з-поміж іншого, також і Листи від 05.10.2022 року, і лист продавця Oxonia Sp. z o. o. № 20221005 від 05.10.2022 року.

У позові позивач також зазначив, що з огляду на те, що митним органом враховано листи від 05.10.2022 року щодо митної декларації № UA209140/2022/104366 від 04.10.2022 року (попередньо подана), а митна декларація №UA209140/2022/105251 від 06.10.2022 року (нова) стосується того ж самого товару за контрактом №18/04/22/all-pr від 18.04.2022 року та інвойсом № OXOALL0826 від 26.08.2022 року, то всі необхідні документи за ст. 53 МК України на підтвердження митної вартості товару відповідачу вже надано, вони вже знаходяться у Митниці, а тому інші документи надаватися не будуть. Таким чином, митна вартість товару підтверджена, а його митне оформлення має бути завершеним з метою недопущення зволікання порушення прав та інтересів ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД".

06.10.2022 року досилку прийнято в базу даних, про що направлено відповідне повідомлення.

06.10.2022 року відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001947 з таких причин: "Неможливість завершення митного оформлення у зв`язку із невірно зазначених у графі 31 МД та електронному інвойсі відомостей про основні властивості товару, а саме щодо торговельної марки товару, що встановлено за результатами проведення митного огляду та наявними фото(порушено умови декларування передбачені ст. 257 МКУ, Постанова Кабінету міністрів від 21.05.2012 № 450 "Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій", Наказ Міністерства фінансів від 30.05.2012 № 651"Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа")" та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: "Подання нової митної декларації із правильно заповненими даними в графі 31 МД, електронному інвойсі, а саме зазначити торговельну марку".

07.10.2022 року з метою прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та на виконання вимог, вказаних відповідачем у картці відмови № UA209140/2022/001947 від 06.10.2022 року, декларантом подано нову (вже третю) митну декларацію, яку прийнято та якій присвоєно номер №UA209140/2022/106294.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару, яка становить 25 393,30 доларів США, а також вказавши у графі 31 торговельну марку, разом із декларацією було подано наступні документи: 1. пакувальний лист (Packing list) № б/н від 26.08.2022 року; 2. рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 3. автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0109795 від 28.09.2022 року; 4. декларацiя про походження товару (Declaration of origin) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 5. митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № UA209140/2022/105251 від 06.10.2022 року; 6. акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) № UA209140/2022/104366 від 05.10.2022 року; 7. картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2022/001947 від 06.10.2022 року; 8. висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року; 9. розрахунок ціни (калькуляція) № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом); 10. зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 18/04/22/all-pr від 18.04.2022 року; 11. доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № б/н від 04.10.2022 року; 12. договір про надання послуг митного брокера № 09/11-18 від 09.11.2018 року; 13. копія митної декларації країни відправлення № MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року; 14. видаткова накладна № 26 від 26.08.2022 року (з перекладом); 15. відвантажувальна специфікація № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом); 16. доручення від ПП "Національні традиції" № 153 від 05.10.2022 року; 17. комерційна пропозиція № б/н від 11.04.2022 року (з перекладом); 18. лист № 09/21-1 від 21.09.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що страхування вантажу не здійснювалося; 19. лист № 09/21-2 від 21.09.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що вантаж не підлягає ліцензуванню; 20. лист № 138 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що платежів від третіх осіб отримано не було; 21. лист № 139 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що звіт про оцінку майна вже було надано; 22. лист № 140 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що договір із третіми особами не укладався; 23. лист № 141 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що інвойс вже було надано; 24. лист № 142 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що прайс-лист вже було надано; 25. лист № 143 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що копію митної декларації країни відправлення вже було надано; 26. лист № 144 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що оплата за товар здійснюється на умовах відстрочення платежу, рахунок сплачено не було, а тому банківські платіжні документи відсутні; 27. лист № 145 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що комісійні, посередницькі послуги не залучалися; 28. лист № 146 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що страхування вантажу не здійснювалося; 29. лист № 147 від 05.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що витрати на транспортування включені у вартість товару; 30. лист № 157 від 06.10.2022 року з інформацією від ПП "АЛЛІН-ТРЕЙД", що митну вартість вже було підтверджено, митне оформлення має бути завершеним; 31. лист № 20221005 від 05.10.2022 року з інформацією від продавця за Контрактом щодо торгівельної марки, інформації про виробника та розміри товару (з перекладом); 32. лист № OXOALL0826 від 26.08.2022 року; 33. лист № OXOALL0826/1 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що вартість перевезення, логістика, вантажно-розвантажувальні роботи включені в ціну товару (з перекладом); 34. лист № OXOALL0826/2 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що страхування вантажу не здійснювалося (з перекладом); 35. лист № OXOALL0826/3 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що ніяких платежів від третіх осіб отримано не було (з перекладом); 36. лист № OXOALL0826/4 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що посередницькі послуги не залучалися (з перекладом); 37. лист № OXOALL0826/5 від 26.08.2022 року з інформацією від продавця, що ліцензування товару не передбачено (з перекладом); 38. прайс-лист № 20220815 від 15.08.2022 року (з перекладом); 39. якісний опис № OXOALL0826 від 26.08.2022 року (з перекладом).

07.10.2022 року відповідачем було направлено декларанту ідентичне двом попереднім повідомленням повідомлення № 2313949, в якому зазначалося, що відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

07.10.2022 року позивачем надано відповідь № 160 на повідомлення відповідача, в якій позивач зазначив, що всі необхідні документи за ст. 53 МК України на підтвердження митної вартості товару відповідачу вже було надано та вони вже знаходяться у відповідача.

07.10.2022 року досилку прийнято в базу даних, про що направлено відповідне повідомлення.

11.10.2022 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210226/2, в якому вказано наступне: відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов , зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни ,що була фактично сплачена за товар. Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час розгляду документів було виявлено наступне: контракт між суб`єктами зовнішньоекономічної операції не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001. В контракті в п.3.3- має бути замовлення на основі цього замовлення на протязі 3-ох днів формується проформа, яка до митного оформлення не подавалась; Відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр.3. CMR-зазначається ім`я , адреса та місце розвантаження в даній графі зазначено Харків. У МД зазначено умови поставки CPT - ODESSA різні місця розвантаження декларація країни відправлення до митного оформлення не подавалась-відповідно до п.3.2-контракту;прайс лист (іменний, за суттю - комерційна пропозиція); - в фактурі різні штрифти; CMR-виставлена 29.09.22,фактура 26.08.22,висновок експерта 29.09-виходить висновок робився в дорозі, додатки до висновку неможливо прочитати; зміни до контракту на зміну адресу покупця зроблені після відправки вантажу. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (транспортування та страхування) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів:1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом документів не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступний метод а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні визначення митної вартості Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД: № UA209170/2022/75514 від 19.09.2022- наближений час, де митна вартість такого товару становить 2,34 дол. США за кг.

11.10.2022 року відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2022/002018.

Згідно ч. 7 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Через винесення відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/002018 та з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст.55 та ч. 2 ст. 263 МК України, Декларант з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ МД № UA209140/2022/107628, додатково було сплачено різницю між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, у розмірі 188 155, 58 гривень.

Не погоджуючись із здійсненим відповідачем коригуванням митної вартості імпортованого товару, Товариство звернулось до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64 «Резервний метод» МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 року у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 року у справі №826/2312/16 від 05 грудня 2019 року у справі №826/3102/16 і в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі № 21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21-591а15) та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Судом установлено, що відповідач запитував у позивача документи на підтвердження митної вартості товару, які вже було подано останнім ще до направлення першого повідомлення № 2308825 від 04.10.2022 року (тобто, на момент відправлення першого повідомлення у відповідача вже були усі необхідні документи, про що наглядно продемонстровано вище у фактичних обставинах відносно першої митної декларації № UA209140/2022/104366).

Однак, відповідачем винесено картку відмови № UA209140/2022/001905 від 05.10.2022 року із вказівкою на необхідність зазначити торгівельну марку, інформацію про виробника та розміри товару.

На виконання цієї вимоги, декларантом було подано нову митну декларацію №UA209140/2022/105251 з пакетом документів, який, з-поміж іншого, додатково включив в себе і лист № 20221005 від 05.10.2022 року з інформацією від продавця за Контрактом щодо торгівельної марки, інформації про виробника та розміри товару (позивач виконав вказівку відповідача). Але відповідач знову запитував у позивача документи на підтвердження митної вартості товару вже у новому (другому) повідомленні № 2311535 від 06.10.2022 року, яке є ідентичним першому повідомленню № 2308825 від 04.10.2022 року, незважаючи на те, що всі необхідні та наявні документи декларантом було подано як з першою митною декларацією № UA209140/2022/104366, так і з другою № UA209140/2022/105251.

Однак, відповідачем знову винесено картку відмови № UA209140/2022/001947 від 06.10.2022 року із вказівкою на необхідність вказати торгівельну марку у графі 31 нової митної декларації.

На виконання цієї вимоги декларантом вже втретє подано нову митну декларацію №UA209140/2022/106294 із зазначенням в графі 31 торговельної марки та надано відповідачу вичерпний пакет документів. Однак відповідач знову запитував у позивача документи на підтвердження митної вартості товару вже у новому (третьому) повідомленні № 2313949 від 07.10.2022 року, яке є ідентичним і першому повідомленню № 2308825 від 04.10.2022 року, і другому повідомленню № 2311535 від 06.10.2022 року, незважаючи на те, що всі необхідні та наявні документи було подано ще як з першою, другою митними деклараціями №UA209140/2022/104366 та №UA209140/2022/105251, так і вже з третьою митною декларацією № UA209140/2022/106294.

Натомість, відповідачем винесено третю картку відмови № UA209140/2022/002018 від 11.10.2022 року, в якій причиною стало невірне заповнення вже зовсім інших граф митної декларації, не пов`язаних із попередніми вказівками відповідача за двома іншими деклараціями (за якими всі вказівки відповідача декларантом було виконано).

Вбачається, що декларантом три рази подавалися митні декларації (щодо одного й того ж самого товару) з усіма необхідними документами (з урахуванням їх збільшення з кожною заново поданою митною декларацією) на підтвердження правильності визначення позивачем митної вартості та на виконання вказівок підповідача.

Проте, у спірному рішенні відповідач вказує, що: "На вимогу декларантом документів не надано", що є явно необґрунтованим, адже всі необхідні документи вже було подано позивачем та вони вже знаходилися у відповідача за всіма трьома митними деклараціями.

Окрім цього, у трьох ідентичних повідомленнях відповідач запитував додаткові документи (які також вже було подано позивачем разом з трьома митними деклараціями), що підпадають під ч. 3 ст.53 МК України та вимагають наявності законодавчо встановлених підстав для їх витребування, яких відповідач не мав.

Отже, у даному випадку суд вважає, що повнота поданих позивачем документів та відповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, свідчать про необґрунтованість сумнівів відповідача у достовірності поданих відомостей.

Таким чином, подані позивачем до митного оформлення документи містять достатні відомості про складові митної вартості товару, дають можливість пересвідчитись у правильності задекларованої митної вартості товару, а тому рішення і картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Відтак суд вважає, що позивачем надано відповідачу документи, які в сукупності виключають розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять достатні відомості про складові митної вартості, а тому зазначені відповідачем сумніви є необґрунтованими, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Так, винесене рішення відносно Електронної митної декларації містить наступні "обґрунтування" відповідача (які, варто зауважити, в жодному з повідомлень зазначені не були):

1. "контракт між суб`єктами зовнішньоекономічної операції не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001."

Слід зазначити, що статтею 2 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" одним із принципів зовнішньоекономічної діяльності визначено, зокрема, і принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у:

- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки;

- праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України;

- обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України;

- виключному праві власності суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності на всі одержані ними результати зовнішньоекономічної діяльності.

В свою чергу, ч. ч. 1,4 ст. 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" встановлено, що зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Тобто, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності здійснюють таку діяльність в будь-яких прямо не заборонених чинними законами України формах, а зовнішньоекономічний договір (контракт) може укладатися у будь-якому виді крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Отже, суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності є загалом вільними в укладанні зовнішньоекономічного договору (контракту), що свідчить про свободу такого договору.

Однак, відповідач у спірному рішенні вказує на невідповідність Контракту вимогам наказу Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001 року.

Суд звертає увагу, що Контракт укладений 18.04.2022 року, в той час як згадуваний відповідачем наказ Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001 року втратив свою чинність 07.08.2020 року, тобто, майже за 2 роки до укладення Контракту.

Відтак, цей наказ на момент укладення Контракту вже не поширював на нього свої положення. Застосовуючи конституційний принцип незворотності дії законів у часі, вказуємо на помилковість аргументів Відповідача в частині "невідповідності" Контракту не чинному на момент його укладення наказу Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України № 201 від 06.09.2001 року.

Отже, Контракт складений у повній відповідності вимогам чинного законодавства України та міжнародних договорів України, а абстрактне (неконкретизоване) посилання Відповідача на його невідповідність недійсному наказу, є виключно суб`єктивним та помилковим трактуванням норм законодавства України останнім, що свідчить про необхідність визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Щодо тверджень відповідача з приводу того, що в контракті в п. 3.3 - має бути замовлення на основі цього замовлення на протязі 3-ох днів формується проформа, яка до митного оформлення не подавалась.

Так, пунктом 1.1. Контракту встановлено, що згідно умов, визначених Сторонами в цьому Контракті, Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується купити товар в кількості, асортименті і по цінам, вказаним в інвойсах (іменований надалі - «Товар»), які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Пунктом 2.1. Контракту встановлено, що Сторони погодили, що кількість товару має бути зазначена в інвойсах.

Відповідно до п. 3.1. Контракту, продавець зобов`язується доставити Товар Покупцю на умовах поставки Інктотермс 2020, які зазначені в інвойсі.

Відповідно до п. 3.2. Контракту, поставка Товару повинна супроводжуватися усіма необхідними документами та обов`язково включати: інвойс…

Відповідно до п. 3.3. Контракту, …Продавець зобов`язаний розглянути таке замовлення та в підтвердження його прийняття направити…рахунок-проформу…

Тобто, виходячи з умов Контракту, ціна товару, його асортимент визначаються в інвойсі, продавець доставляє товар позивачу за умовами поставки, вказаними в інвойсі, поставку товару обов`язково має супроводжувати інвойс, а продавець підтверджує намір прийняти замовлення шляхом направлення рахунку-проформи, яка є синонімічною назвою того ж самого інвойсу (термін якого є ширше вживаним за умовами Контракту).

При цьому суд вважає, що терміни "інвойс" та "рахунок-проформа" за Контрактом є синонімічними та стосуються одного й того ж документу, адже, в протилежному випадку (якщо б вказані документи були різними), продавець не зміг би підтвердити свій намір прийняття замовлення від Позивача на виконання п. 3.3. Контракту. Водночас, направляючи інвойс (рахунок-проформу), намір продавця підтверджено, а замовлення виконано, що виключає можливість різного тлумачення цих двох термінів за Контрактом.

Більш того, і сам законодавець ототожнює ці терміни у п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, вказуючи, що документами на підтвердження митної вартості товару може бути або інвойс або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Аналогічне ототожнення також міститься й у ст. ст. 65, 66 МК України.

Так, на законодавчому рівні встановлено, що інвойс та рахунок-проформа є тотожними/синонімічними документами, а тому наявність інвойсу не може бути підставою для витребування ще й рахунку-проформи, які як за Контрактом, так і за Митним Кодексом України вживаються в подібному значенні.

Тож інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року надавався відповідачу одночасно із поданням як двох попередніх митних декларацій, так і електронної митної декларації. Хоча відповідач кожен раз витребував цей документ, позивач продовжував надавати йому відповідь на одні й теж самі ідентичні повідомлення, вказуючи, що документи, в тому числі й інвойс №OXOALL0826 від 26.08.2022 року, вже знаходяться у аідповідача.

Отже, позивачем на підтвердження митної вартості товару було надано інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року, а тому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України ним виконано обов`язок щодо надання документа за цим пунктом, надання ще й рахунку-проформи від позивача не вимагається, що свідчить про необхідність визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

Щодо тверджень відповідача з приводу того, що декларація країни відправлення до митного оформлення не подавалась-відповідно до п.3.2-контракту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається із законодавчо закріпленого переліку, серед документів, які підтверджують митну вартість товару, митна декларація країни відправлення відсутня.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися відповідачу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.

Незважаючи на це, відповідачу одночасно з електронною митною декларацією надавалася копія митної декларації країни відправлення № MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року.

Про цей факт позивачем також наголошувалося відповідачу у листах на повідомлення, однак відповідачем дана обставина взагалі не була взята до уваги ані під час ознайомлення з додатками до Електронної митної декларації, ані під час ознайомлення з відповідями позивача, ані на момент прийняття протиправних рішень та картки відмови.

Більш того, на копію митної декларації країни відправлення № MRN 22PL445010NS5DRA42 від 27.09.2022 року відповідач посилається й у спірній картці відмови, а тому твердження останнього про ненадання такого документа до митного оформлення є явно неузгодженим та суперечливим дійсним обставинам справи.

Отже, твердження відповідача про відсутність копії митної декларації країни відправлення в пакеті документів до електронної митної декларації є необґрунтованим та спростованим фактичними обставинами справи та доданими позивачем доказами.

Щодо тверджень відповідача з приводу того, що прайс лист (іменний, за суттю -комерційна пропозиція).

Відповідач, з-поміж іншого, запитував у позивача такі документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України, як каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції. Проте, такі документи складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено. Таким чином, відомості, наведені у вказаних документах виробника товару, не мають імперативного характеру, а, отже, у разі їх наявності можуть прийматися митними органами лише до уваги як додаткове джерело інформації.

Суд звертає увагу на те, що не дивлячись на це, відповідачу одночасно з електронною митною декларацією надавалися такі два окремі (різні) документи, як комерційна пропозиція № б/н від 11.04.2022 року та прайс-лист № 20220815 від 15.08.2022 року.

Отже, відповідач у спірному рішенні вдався до підміни понять та суті таких документів, як прайс-лист та комерційна пропозиція, проте, ці два окремі документи відповідачу надавалися та також вже були наявними у відповідача.

Щодо тверджень відповідача про те, що в фактурі різні шрифти.

Як вже було зазначено вище, відповідачу одночасно із поданням як двох попередніх митних декларацій, так і електронної митної декларації надавався інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року.

При цьому, шрифт тексту інвойсу № OXOALL0826 від 26.08.2022 року є однаковим, виповненим в одному стилі з іншими документами, наданими продавцем за Контрактом.

Подібні "обґрунтування" відповідача для незастосування першого методу визначення митної вартості товару мають на меті виключно штучне збільшення смислового навантаження тексту спірного рішення, водночас, не маючи жодного об`єктивного, реального та законодавчо встановленого підґрунтя.

Більш того, на законодавчому рівні відсутнє жодне нормативне регулювання вимог до шрифту документації, складеної контрагентом у зовнішньоекономічних відносинах.

Щодо тверджень відповідача з приводу того, що CMR - виставлена 29.09.22, фактура 26.08.22, висновок експерта 29.09 - виходить висновок робився в дорозі.

Одночасно з електронною митною декларацією відповідачу надавалися, зокрема, такі документи, як інвойс № OXOALL0826 від 26.08.2022 року, автотранспортна накладна (Road consignment note) № 0109795 від 28.09.2022 року та висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року.

Проаналізувавши наведені вище документи, відповідач дійшов до висновку, що "висновок робився в дорозі", як підставу для невизнання митної вартості товару, визначеної декларантом, що вказує на протиправність таких дій з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як вбачається із законодавчо закріпленого переліку, серед документів, які підтверджують митну вартість товару, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відсутній.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може лише додатково надаватися Відповідачу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за його наявності.

Незважаючи на це, відповідачу одночасно з електронною митною декларацією висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року, надався.

Складання/датування висновку про вартісні характеристики товару у близькому часовому проміжку із датуванням автотранспортної накладної, жодним чином не вказує на складання такого висновку спеціалізованою експертною організацією "в дорозі", а тим більше не може бути та не є підставою для коригування митної вартості товару.

Такий висновок може складатися в будь-який момент та слугує додатковим (допоміжним) документом.

До того ж, зазначена в інвойсі № OXOALL0826 від 26.08.2022 року та електронній митній декларації ціна знаходиться в межах ринкової вартості відповідно до висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року, що підтверджує позицію позивача.

Отже, твердження відповідача про складання висновку "в дорозі" (яким, до того ж, підтверджено правильність визначення митної вартості товару декларантом), як підстави коригування митної вартості товару, підтверджує необхідність визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Щодо тверджень відповідача про те, що додатки до висновку неможливо прочитати.

Так, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року, містить додатки. Проте, як вказує відповідач, ці додатки неможливо прочитати.

Суд зауважує, що додатки до вказаного висновку містять документи, подані разом із електронною митною декларацією (які вже наявні у відповідача) та роздруківки зображення скріншотів з сайтів щодо продажу оцінюваних товарів. Одночасно з цим, до кожного зображення надано чітке та зрозуміле посилання на інтернет-сайт відповідного магазину з відповідним товаром, яке надає можливість безпосередньо перейти на нього та ознайомитися з ціновими пропозиціями на ці товари.

Поряд із цим, сучасні методи роботи з документами в електронному вигляді надавали всі можливості відповідачу зробити це.

Отже, не використання відповідачем сучасних методів роботи з документами в електронному вигляді, не може бути належним обґрунтуванням для прийняття спірних рішення та картки відмови, особливо з огляду на те, що висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року однозначно та точно виснує про те, що визначена декларантом ціна знаходиться в межах ринкової вартості.

Щодо тверджень відповідача про те, що зміни до контракту на зміну адресу покупця зроблені після відправки вантажу; відповідно до вимог ЗУ "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19травня 1956) у гр.3. CMR-зазначається ім`я, адреса та місце розвантаження в даній графі зазначено Харків. У МД зазначено умови поставки CPT-ODESSA різні місця розвантаження.

Так, посилання відповідача на недоліки у заповненні граф CMR є необґрунтованими, так як такі документи не містять числових значень, тож їх відомості не впливають на вартісне значення заявленої Декларантом митної вартості товарів.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, транспортні (перевізні) документи є документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару. Надана позивачем автотранспортна накладна (Road consignment note) №0109795 від 28.09.2022 року не є документом, який підтверджує митну вартість імпортованих ним товарів, так як такий було здійснено на умовах поставки CPT, які включають витрати на транспортування в ціну товару.

Важливо відмітити й те, що посилаючись на подібні обставини відповідач не наводить жодних доводів щодо того яким чином вони можуть вплинути на правильність визначеної митної вартості імпортованого товару та/або унеможливлять її визначення за основним методом. Вказані у спірному рішенні "обґрунтування" свідчать про перевірку відповідачем нечислових обставин, посилання на які не можуть бути належною, достатньою та законною підставою для коригування митної вартості товарів, визначеної позивачем за основним методом.

Тобто, відповідач, посилаючись у спірному рішенні на "різні шрифти документа", "нездатність прочитати документ", "невідповідність Контракту не дійсному нормативно-правовому акту", "домисли щодо процесу складання звіту про оцінку майна" і т.д. фактично повністю нівелював положенням ч. 1 ст. 54 МК України, здійснивши перевірку нечислових обставин, замість числових (як того вимагає МК України), та вийшов за межі предмету контролю правильності визначення митної вартості товару.

Більш того, зміст кожного повідомлення, направленого декларанту, відносно всіх трьох митних декларацій, зводився виключно до витребування одного й того ж самого переліку документів та не містив жодної з підстав, які було відображено відповідачем вже у спірному рішенні.

З цього вбачається, що на момент дослідження як двох попередніх митних декларацій, так і електронної митної декларації, у відповідача взагалі не виникало жодних питань та сумнівів відносно поданих документів адже, в протилежному випадку, це було б вказано у повідомленнях для подальшого отримання пояснень від позивача. Зазначення відповідачем наведених вище підстав у спірному рішенні постфактум ще раз підтверджує незаконність його дій та необхідність скасування індивідуальних актів.

Таким чином, всі "обґрунтування", зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару, зводяться до протиправного дослідження нечислових значень, яке здійснювалося відповідачем не в момент складання повідомлень, а безпосередньо в момент прийняття спірного рішення, що свідчить про порушення процедури здійснення митного контролю та штучного самостійного наділення відповідачем повноважень, не передбачених МК України, що призвело до прийняття протиправних рішення та картки відмови.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 55 МК України прямо встановлено, що, серед іншого, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Проте, в оскаржуваному рішенні відповідач не вказав конкретні обставини, які викликали у митного орану відповідні сумніви, не спростував числові значення складових митної вартості імпортованого товару, спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної відповідачем у рішенні, що доводило б обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, та не розкриває конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55 МК України.

У повідомленнях/спірному рішенні відповідачем не зазначено жодних розбіжностей у документах, що стосуються числового значення заявленої митної вартості, також не наведені наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Повідомлення та спірне рішення зводяться до витребування вже наданих позивачем та вже наявних у відповідача документів.

При цьому, надані позивачем документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем в електронній митній декларації та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. Більш того, самі по собі припущення відповідача про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей не є достатніми для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Таким чином, подані позивачем документи містять достатні відомості про складові митної вартості, підтверджують правильність визначення ним митної вартості товару та спростовують необґрунтовані припущення відповідача про наявність розбіжностей, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

Відповідачем не виконано обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості, що є підставою для визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

Відповідно до вимог "Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України. Так, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно із ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

У спірному рішенні вказано, що: Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Застосовано метод 2б (ст. 60 МКУ).

В свою чергу, підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в Електронній митній декларації, стала цінова інформація на подібні (аналогічні) товари, а саме: Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД:№ UA209170/2022/75514 від 19.09.2022- наближений час, де митна вартість такого товару становить 2,34 дол. США за кг.

Суд зазгачає, що наявність такої інформації за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Окрім того, відомості з інформаційних баз даних мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митницею відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані Декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Окремо слід зазначити, що звіт про оцінку майна Товарної Біржі "УРТБ" № Б-29/09/22/05 від 29.09.2022 року щодо визначення ринкової вартості майна, що ввозиться на територію України, також підтверджує правильність визначення митної вартості позивачем/декларантом і вказує на необхідність застосування саме першого методу. Цей документ позивачем відповідачу надавався, проте, останнім його також не було належним чином взято до уваги (замість дослідження числових значень відповідач вдався до дослідження нечислових обставин).

Відсутність належних обґрунтувань іідповідача, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. Тобто, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Окрім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

В свою чергу, всі відомості щодо митної вартості задекларованого товару позивачем документально підтверджено, визначені кількісно і достовірно з наявністю всіх складових митної вартості, а тому підстави для застосування другорядних методів відсутні.

Таким чином, відповідачем безпідставно застосовано до позивача другорядний метод визначення митної вартості товару, замість першого методу, що свідчить про порушення послідовності та є підставою для визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови.

При цьому суд зазначає, що митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Враховуючи, що судом встановлено, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості, суд дійшов висновку, що зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.05.2022 року у справі № № 2040/6019/18 (провадження №К/9901/8839/19).

Згідно із приписами ч.1 ст.6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв`язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; захист національного товаровиробника; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Положеннями ст.ст.179, 189, 190 Господарського кодексу України встановлено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення; суб`єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни; ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін; вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

Згідно з ч.1 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210226/2 від 11.10.2022 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/002018 від 11.10.2022 року - є протиправними та належать до скасування.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Також, у рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Виходячи з викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими і їх необхідно задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 5506,33 грн., що документально підтверджується копією платіжної інструкції №19 від 09.04.2023 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 5506,33 грн. підлягає стягненню з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.

З приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 30 000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що Кодекс адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з підпунктом 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи у КАС, суд враховує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду подано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1709 відносно адвоката ОСОБА_1 ; копію платіжної інструкції №20 від 09.04.2023 року щодо оплати за надання правової допомоги за дог. б/н від 12.10.2022 року без ПДВ у сумі 30 000 грн.; копію договору про надання правової допомоги від 12.10.2022 року; копію додаткової угоди №1 від 12.10.2022 року до договору про надання правової допомоги від 12.10.2022 року; копію додаткової угоди №3 від 12.10.2022 року до договору про надання правової допомоги від 12.10.2022 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 08.04.2023 року (Серія АХ №1125023) відносно адвоката ОСОБА_1 .

Суд також вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04.02.2020 року (№ провадження К/9901/95/200), відповідно до якої (п.23) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, суд зауважує, що з урахуванням предмету позову, зазначена справа є справою незначної складності та типовою у спорах, пов`язаних з коригування митної вартості за другорядним методом. Також, суд зауважує, що по вказаній категорії справ є значна кількість усталеної судової практики, що вказує на можливість використання адвокатом у своїй діяльності раніше напрацьованих матеріалів та шаблонних документів, які застосовуються при розгляді судових справ даної категорії.

До того ж, розгляд даної справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З огляду на вищевикладене, враховуючи співмірність заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, внаслідок якого сталось порушення прав позивача, сума витрат на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про часткове задоволення клопотання представника позивача про розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. підлягають стягненню з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву приватного підприємства «АЛЛІН-ТРЕЙД» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/210226/2 від 11.10.2022 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/002018 від 11.10.2022 року.

Стягнути на користь приватного підприємства "АЛЛІН-ТРЕЙД" (ідентифікаційний код юридичної особи: 42415294; адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29-А) за рахунок бюджетних Львівської митниці (; адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 5506,33 грн. (п`ять тисяч п`ятсот шість гривень 33 копійки).

Стягнути на користь приватного підприємства "АЛЛІН-ТРЕЙД" (ідентифікаційний код юридичної особи: 42415294; адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29-А) за рахунок бюджетних Львівської митниці (; адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка Т., буд. 1) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник