Справа № 440/5669/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5669/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2023 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №25 від 31.10.2022, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 25.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Спірним рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області №25 від 31.10.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу період роботи з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , та внаслідок цього протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

13 червня 2023 року до суду від позивача надійшла квитанція до платіжної інструкції №0.0.302229677.1 від 06.06.2023 про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. /а.с. 33/ та клопотання позивача про витребування від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення №25 від 31.10.2022 /а.с.31/, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5669/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано від відповідачів докази.

07 липня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Полтавській області /а.с. 46-48/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що аналіз наданих документів позивачем при призначенні пенсії за віком свідчить, що страховий стаж позивача складає 23 років 07 місяців 19 днів при необхідних 29 років. Пояснює, що до страхового стажу не зараховано період з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року (тривалістю 3 роки 7 місяців 23 днів) відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в трудовій книжці дата наказу про звільнення з роботи виправлена, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Позивачем до заяви про призначення пенсії інших документів, що підтверджує наявних страховий стаж, крім трудової книжки не надано. Відповідач вважає, що підстави для скасування рішення №25 від 31.10.2022 відсутні, оскільки навіть у разі зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду, загальний стаж становитиме 27 років 03 місяці 12 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

17 липня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Житомирській області /а.с. 95-97/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Житомирській області просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що за наданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року, оскільки в записах трудової книжки містяться виправлення в даті наказу про звільнення з роботи. Зазначає, що для зарахування вищезазначених періодів позивачу необхідно надати уточнюючу довідку, визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженою постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Пояснює, що підтверджений належними документами страховий стаж є недостатнім для призначення пенсії з віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

25.10.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/, звернувся до управління ПФУ в м. Кременчуці ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, що зареєстрована за №6067/630 /а.с. 54-55/, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні /а.с. 56/ та копії яких містяться у матеріалах справи .

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 25.10.2022 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Житомирській області.

31.10.2022 за результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №25 /а.с. 58/, яким вирішено гр. ОСОБА_1 відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років. Страховий стаж особи становить 23 роки 7 місяців 19 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 20.09.1995 по 12.05.1999, оскільки в трудовій книжці дата наказу про звільнення з роботи виправлена, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Для зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку, визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженою постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За даними реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності, зокрема, з 01.04.2000. Особа матиме право на пенсійну виплату з 06.07.2025 або при набутті необхідного стажу.

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 31.10.2022 №25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Житомирській області від 31.10.2022 №25, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Таким чином, для призначення пенсії за віком позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком мав досягти 60 років та мати страховий стаж не менше 29 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 25.10.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/, досяг 60 років. Про це спору між сторонами немає.

За розрахунком пенсійного органу на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії підтверджений страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 7 місяців 19 днів /а.с. 58/, про що також зазначено в оскаржуваному рішенні.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 /а.с. 58/, трудової книжки ОСОБА_1 /а.с. 13-15/ та відомостей системи персоніфікованого обліку /а.с. 85-87/ пенсійний орган зарахував до страхового стажу позивача всі періоди роботи ОСОБА_1 за виключенням одного періоду - з 20.09.1995 по 12.05.1999.

Не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи згідно з трудовою книжкою з 20.09.1995 по 12.05.1999 у спірному рішенні вмотивовано тим, що в трудовій книжці позивача дата наказу про звільнення з роботи виправлена, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 /а.с. 58/.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, перелік яких наведено вище, у тому числі виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 /зворот а.с. 14- 15, а.с. 78-79/:

- 20.09.1995 позивач прийнятий на роботу водієм ІІ класу у відділ маркетингу Товариства з обмеженою відповідальністю "Датос ЛТД" (підстава - наказ №28 від 20.09.1995) (запис № 23);

- 12.05.1999 ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням (підстава - наказ №14 від 12.05.1999) (запис №24).

У записі №24 міститься виправлення дати наказу, на підставі якого внесено запис №24 до трудової книжки позивача.

Записи про роботу, що внесені у трудову книжку ОСОБА_1 за час роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Датос ЛТД" з 20.09.1995 по 12.05.1999, засвідчені підписом та печаткою підприємства.

Суд враховує, що згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N110 (у редакції, чинній на час внесення до трудової книжки спірного запису), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п. 2.26 цієї Інструкції №162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. Наприклад, трудовий договір з працівником припиняється у зв`язку із скороченням штату працівників 10 жовтня 1993 року є останнім днем його роботи. У трудовій книжці працівника має бути зроблений запис: у графі 1 розділу "Відомості про роботу" ставиться порядковий номер запису, у графі 2 - дата звільнення (10.10.93), у графі 3 записується: "Звільнений за скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України", у графі 4 зазначається дата і номер наказу (розпорядження) про звільнення.

Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже, обов`язок щодо заповнення трудової книжки у цьому випадку покладався на власника або уповноважений ним орган, а не на працівника, як і обов`язок внести виправлення у спосіб, передбачений законодавством.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Житомирській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Таким чином, суд вважає, що така обставина як виправлення в даті наказу про звільнення з роботи, що зазначений як підстава для внесення запису №26, є формальною.

Відповідачами не надано до суду жодних доказів на спростування факту роботи позивача з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року на посаді водія ІІ класу у відділі маркетингу у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Датос ЛТД".

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року на посаді водія ІІ класу у відділі маркетингу Товариства з обмеженою відповідальністю "Датос ЛТД" підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 та безпідставно не був зарахований пенсійним органом до страхового стажу позивача.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31 жовтня 2022 року №25 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню на підставі пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 25.10.2022, суд зазначає наступне.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області, і, за відсутності всіх вихідних даних необхідних для вирішення цього питання, зокрема, обрахунку страхового стажу з урахуванням попередньо не врахованого пенсійним органом періоду роботи з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року, не може бути розглянуте по суті судом.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За наведених вище обставин, а також враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не є належним відповідачем у даній справі, оскільки заява позивача про призначення пенсії надіслана на розгляд за принципом екстериторіальності та розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатами розгляду цієї заяви оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, повноваження щодо розгляду та вирішення заяви позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності відносяться до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, тоді як Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не має таких повноважень, - суд залишає без задоволення позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи з 20 вересня 1995 року по 12 травня 1999 року відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 25.10.2022.

Водночас, суд з метою ефективного поновлення прав позивача вважає за необхідне, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 жовтня 2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.302229677.1 від 06.06.2023 /а.с. 33/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 35/.

Частиною 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (1073,60 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ідентифікаційний код 13559341) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31 жовтня 2022 року №25 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 жовтня 2022 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич