Справа № 240/21448/22
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

20 липня 2023 року

м. Київ

справа № 240/21448/22

адміністративне провадження № К/990/19401/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Єзерова А.А.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року (суддя Лавренчук О.В.) та

постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2023 року (колегія у складі суддів Курка О.П., Боровицького О.А., Шидловського В.Б.)

у справі № 240/21448/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФ України в Житомирській області; відповідач), у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з 05.08.2022 підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII);

- зобов`язати ГУ ПФ України в Житомирській області з 05.08.2022 нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановлених на 01 січня календарного року щомісяця.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 02.11.2022, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2023, задовольнив частково позов:

- визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФ України в Житомирській області щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 05.08.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонерці, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01.01.2015;

- зобов`язав ГУ ПФ України в Житомирській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 05.08.2022 підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного ст. 39 Закону № 796-XII у редакції, яка була чинна до 01.01.2015, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

- відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 992,40 грн.

24.05.2023 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, що 30.05.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.01.2023, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд ухвалою від 19.06.2023 визнав неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження у зв`язку із непідтвердженням ОСОБА_1 наявності таких обставин відповідними та належними засобами доказування; залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 3 ст. 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України); надав строк для звернення скаржника із заявою про поновлення строку касаційного оскарження.

07.07.2023 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на подання касаційного оскарження. Клопотання обґрунтовує тим, що не має можливості підтвердити факт виїзду, повернення та перебування не за місцем реєстрації, оскільки переміщалася до Харкова та назад приватним транспортом.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 6, 7 ч. 5 цієї статті).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював правову позицію про те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (зокрема, у рішенні у справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine) від 16.02.2017, заява № 18986/06).

Суд зауважує, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків. Питання поновлення такого строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Верховний Суд в ухвалі від 19.06.2023 про залишення касаційної скарги без руху наголошував на тому, що ОСОБА_1 не підтвердила документально факт перебування тривалий час не за місцем реєстрації у зв`язку з дією в Україні воєнного стану.

Учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби (ч. 1 ст. 131 КАС України).

ОСОБА_1 продовжує стверджувати, що близько 5 місяців перебувала у м. Харкові не за місцем реєстрації, проте не надає до Суду будь-якого доказів, які підтвердили б обставину переїзду (проїзні документи) та / або проживання (зокрема, довідка за місцем проживання, платіжні документи).

З огляду на це, Суд у питанні поважності причин пропуску строку не може покладатися лише на свідчення скаржника.

ОСОБА_1 не підтвердила наявність обставин, які безпосередньо унеможливили або ускладнили можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Тому, Суд визнає вказані ОСОБА_1 підстави поновлення строку неповажними та відмовляє у відкритті касаційного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2023 року у справі № 240/21448/22.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя А.А. Єзеров