Справа № 520/13270/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

18 липня 2023 р. № 520/13270/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Боровець Р.Р.,

за участі:

представника відповідача Головаша П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 126/1, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання протиправних та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №9 від 15.05.2023 та №9 від 15.05.2023 винесені ГУ ДПС у Харківській області відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг".

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що із висновками акту документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг" (далі за текстом ТОВ "Форт-Торг") не погоджується та вважає висновки контролюючого органу незаконними. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив на тому, що ТОВ "Форт-Торг" не надав окремих бухгалтерських субрахунків. Таким чином, наданий рахунок 281 "Товари на складі" повинен вміщувати інформацію про залишки товарів по всіх субрахунках цього рахунку. Надані ТОВ "Форт-Торг" документи не спростовують висновки акту перевірки щодо заниження задекларованого суб`єктом господарювання показника (рядок 1.1 (колонка Б) Декларації) "Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою". Передача товарів на відповідальне зберігання є використанням в операціях, що змінюються платником податку в межах балансу платника податку, не використовується в господарській діяльності, що відповідно зумовлювало обов`язок позивача згідно п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ на товари, передані за договором складського зберігання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України, чого ним зроблено не було. Наголосив на ненадання змоги фахівцям ГУ ДПС в Харківській області бути присутніми у приміщеннях ТОВ "Форт-Торг" під час проведення інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей. Зазначив, що позивачем не надано до перевірки первинних документів. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив на тому, що ТОВ "Форт-Торг" добросовісно виконувало та продовжує виконувати свої обов`язки, як перед контрагентами так і перед державою. Наголосив на тому, що зважаючи, що товарно-матеріальні цінності, а саме: "05 Локшина 1000гр (REGGIA) " у кількості 1750 шт. вартістю 44 975,00 грн; "16 Асорті Мисти 500 грн мак. вир. (REGGIA) " у кількості 1500 шт. вартістю 17610,00 грн; "002 Спагетті тонкі 400 г. мак. вир. Шебекінські" у кількості 69 090 шт. вартістю 759 990,00 грн було передано ПП "Трастнлак" на підставі договору зберігання №68 від 28.12.2021, то у відповідності до п. 196.1.2 ст. 196 Податкового кодексу України дані операції не є об`єктом оподаткування податку на додану вартість, а тому податкові зобов`язання з податку на додану вартість по даним господарським операціям не нараховуються. Зазначив, що оскільки у нормах Податкового кодексу України відсутня згадка законодавця про обов`язковість проведення працівниками контролюючого органу спільної з посадовими чи службовими особами платника податків інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, то покладені в основу оскарженого податкового повідомлення рішення судження посадових осіб контролюючого органу про приховування заявником факту відсутності товарів вважається юридично неспроможними. Позивач зазначив, що посадовим особам контролюючого органу вже були надані документи з питань, що стали предметом оскарження під час подання заперечень. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

У запереченнях представник відповідача наголосив на правомірності дій суб`єкта владних повноважень. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 року закрито підготовче провадження по справі.

Представник позивача надав клопотання, в якому просив завершити підготовче судове засідання та розпочати розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання. Просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, за відсутності представників ТОВ "Форт-Торг".

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримав аргументи викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Форт-Торг" зареєстровано Департаментом реєстрації Харківської міської ради. Свідоцтво про державну реєстрацію від 08.02.2021 року №000087615.

На підставі направлень від 14.04.2023 року №2842, №2844, наказу від 14.04.2023 року №1418-п, на підставі пп.20.1.1 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5, пп. 78.1.8 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України в період з 18.04.2023 року по 24.04.2023 року була проведена позапланова документальна виїзна перевірка позивача.

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області, було складено акт №11561/20-40-07-19-05/440995863 від 28.04.2023 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Форт-Торг" () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість".

Перевіркою дотримання податкового законодавства встановлено порушення ТОВ "Форт-Торг":

- п. 187.1 ст. 187, п.п. 189.1 ст. 189 та п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість за грудень 2022 року на загальну суму 5 898 727,00 грн у тому числі за грудень 2021 року на суму 12 517,00 грн, за лютий 2022 року на суму 151 998,00 грн, за грудень 2022 року на суму 5734 212 грн.

Вищевказане порушення призвело до:

- завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за грудень 2022 року на суму 564 757,00 грн;

- заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за грудень 2022 року у сумі 5 333 970,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті №11561/20-40-07-19-05/440995863 від 28.04.2023 року контролюючим органом було складено:

- податкове повідомлення-рішення №9 від 15.05.2023 року з податку на додану вартість, яким збільшено податкове зобов`язання на суму 5333970,00 грн., та нараховано штрафні санкції у сумі 1333492,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення та №9 від 15.05.2023 року, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 564757,00 грн.

Позивач в досудовому порядку оскаржував акт посадових осіб контролюючого органу.

Однак, суб`єкт владних повноважень залишив акт №11561/20-40-07-19-05/440995863 від 28.04.2023 року в силі, оскаржувані податкові повідомлення-рішення не скасував.

Не погоджуючись із такими рішеннями контролюючого органу та вважаючи їх такими, що порушує права позивача, ТОВ "Форт-Торг" звернувся за захистом порушеного права до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, визначення компетенції контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до положень пп. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1. статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (п. 22.1 ст. 22 ПК України).

Згідно п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Приписами п. 187.1 ст.187 Податкового Кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг, придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Положеннями п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З огляду на викладені положення, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів, послуг чи основних фондів із метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а не саме лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на поточних рахунках платників податку.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно до ст. 3 Закону України №996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені ч. 2 ст. 9 Закону України № 996-XIV, то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.

Відповідно до вимог п. 2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704 (в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 19.04.2019 у справі №803/236/15-а, від 21.10.2019 у справі №0540/7843/18-а, від 09.10.2020 у справі №826/11085/18) зазначав, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Стосовно вибуття товару за період вересень 2021 року - грудень 2022 року на суму обсягу 822 575,00 грн, сума ПДВ 164 515,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 28 грудня 2021 року між ТОВ "Форт-Торг" (Поклажедаваць) та ПП "Трастнлак" (Зберігач) було укладено договір зберігання №68 - за умовами цього Договору Поклажодавець передає Зберігачу, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання з дати підписання Акту приймання-передачі до моменту звернення Поклажедавця, в т.ч. і усного, та зобов`язується повернути Поклажодавцеві у схоронності майно зазначене в Акті приймання-передачі майна.

Так, 28 грудня 2021 року було укладено додаткову угоду до договору зберігання №68 від 28 грудня 2021 року, згідно якої сторони дійшли згоди змінити п. 2.1.4. Договору, який викласти в наступній редакції: "Зберігач забезпечує наявність пристосованих для зберігання Майна приміщень, що охороняються, виключає доступ сторонніх осіб до Майна. Місце зберігання склад Зберігача за адресою: Харківська область, м. Мерефа, провулок Яковлівський, 10.".

Отже, відповідно до умов договору зберігання №68 від 28 грудня 2021 року зберігання товару здійснюється за адресою: Харківська область, м. Мерефа, провулок Яковлівський, 10.

ПП "Трастнлак" за вищевказаною адресою має складські приміщення, що підтверджується договором оренди №01/01/2020ТЛ від 01 січня 2020 року.

ТОВ "Форт-Торг" 28 грудня 2021 року було передано ПП "Трастнлак" товарно-матеріальні цінності, а саме "05 Локшина 1000гр (REGGIA)" у кількості 1750 шт. вартістю 44975,00 грн, та "16 Асорті Мисти 500 грн мак. вир. (REGGIA)" у кількості 1500 шт. вартістю 17610,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 28.12.2021 року.

Позивачем 31 січня 2022 року було передано ПП "Трастнлак" товарно-матеріальні цінності, а саме "002 Спагетті тонкі 400 г. мак. вир. Шебекінські" у кількості 69 090 шт. вартістю 759 990,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі майна від 31.01.2022 року.

ТОВ "Форт-Торг" 24 квітня 2023 року було надано Відповідачу копії відповідних документів, а саме: договору зберігання № 68 від 28.12.2021, актів приймання-передачі майна від 28.12.2021 та від 31.01.2022.

Відповідно до п. 1.2 Договору право власності на Майно до Зберігача не переходить.

Згідно п. 1.3 Договору майно не може бути задіяне в господарському обороті Зберігача або бути передане ним третім особам.

Пунктом 196.1.2. ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування операції з: передачі майна у схов (відповідальне зберігання), у концесію, а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг.

Зважаючи, що товарно-матеріальні цінності, а саме: "05 Локшина 1000гр (REGGIA)" у кількості 1750 шт. вартістю 44 975,00 грн; "16 Асорті Мисти 500 грн мак. вир. (REGGIA)" у кількості 1500 шт. вартістю 17610,00 грн; "002 Спагетті тонкі 400 г. мак. вир. Шебекінські" у кількості 69 090 шт. вартістю 759 990,00 грн було передано ПП "Трастнлак" на підставі договору зберігання №68 від 28.12.2021, то у відповідності до п. 196.1.2 ст. 196 Податкового кодексу України дані операції не є об`єктом оподаткування податку на додану вартість, а тому податкові зобов`язання з податку на додану вартість по даним господарським операціям не нараховуються.

Стосовно відповідності ПП "Трастнлак" критеріям ризиковості платника податків, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 27 червня 2022 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/28656/21 було задоволено позовні вимоги ПП "Трастнлак" в повному обсязі, а саме визнано протиправними та скасовано вищевказані рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу державної податкової служби України в особі Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29.12.2021р. №40760 та від 12.01.2022р. №1512, яким було вирішено про відповідність ПП "Трастнлак" критеріям ризиковості платника податків.

Суд наголошує, що 08 грудня 2022 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду по справі №520/28656/21 в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2022 - залишено в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Пленумом Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 було зроблено правовий висновок відповідно до якого - скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Зважаючи, що рішення від 29.12.2021р. №40760 та від 12.01.2022р. №1512 були скасовані, а рішення суду набрало законної сили, то відповідно до норм чинного законодавства вони не породжують жодних правових наслідків від моменту їх прийняття, а отже ПП "Трастнлак" не може вважатися платником податку який відповідає критеріям ризиковості платника податку, а тому не може бути у відповідному переліку.

Стосовно проведення заявником інвентаризації товарів без залучення працівників контролюючого органу системи ДПС України, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка (ч.1 ст.10); Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством (ч.2 ст.10).

Підпунктом 20.1.9 ст. 20 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Отже, законодавець наділив контролюючі органи виключно правом на висунення вимоги з приводу проведення інвентаризації.

Між тим, повноваженнями на формулювання вимоги про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей за обов`язкової участі працівників територіальних органів системи ДПС України нормами чинного Податкового кодексу України контролюючі органи, у тому числі і ГУ ДПС у Харківській області не наділені.

Правильність саме такого тлумачення закону підтверджується змістом п. 20.1.12 ст. 20 Податкового кодексу України, де запроваджено повноваження контролюючих органів вимагати під час проведення перевірок від посадових або службових осіб платника податків залучення повноважних осіб для спільного з працівниками контролюючого органу зняття показань внутрішніх та зовнішніх лічильників, якими обладнані технічні пристрої, що використовуються у процесі провадження діяльності, що перевіряється.

Оскільки у нормах Податкового кодексу України відсутня згадка законодавця про обов`язковість проведення працівниками контролюючого органу спільної з посадовими чи службовими особами платника податків інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, то покладені в основу оскарженого податкового повідомлення рішення судження Управління про приховування заявником факту відсутності товарів вважається юридично неспроможними.

Відповідно до ст. 21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів, зокрема, зобов`язані 21.1.1. дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Тобто, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України та ст. 21 ПК України підрозділи державної податкової служби України та їх посадові особи зобов`язанні діяти виключно на підставі, в межах та у спосіб, передбачених чинним законодавством України.

Стосовно виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Згідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Отже, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначено умови виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а саме: зарахування коштів; відвантаження товару, надання послуг.

ТОВ "Форт-Торг" не було отримано кошти за товар, який обліковується на залишках підприємства та не було його продано, що вбачається з інвентаризаційних відомостей, які було надано до перевірки, що підтверджується супровідним листом від 21 квітня 2023 року.

Зважаючи, що діючим законодавством України не передбачено у контролюючого органу такого права, як проведення інвентаризації у платника податку під час проведення перевірки, та не було встановлено реалізацію товару, який знаходиться на залишках підприємства, то висновки про відсутність залишків товарно-матеріальних цінностей на суму 28 671 058,50 грн, що призвело до заниження платником податку податкових зобов`язань з ПДВ на суму 5 734 212,00 грн - є необґрунтованими та незаконними.

Суд наголошує, що придбання товару, який обліковується на залишках товарно-матеріальних цінностей підприємства та відображений в інвентаризаційних відомостях, було придбано по наступним правочинам.

По договору поставки №2309/2021П від 23.09.2021, який укладено між ТОВ "Форт-Торг" (Покупець) та ТОВ "Талариа Трейд" (Постачальник) було поставлено наступний товар:

- товар в асортименті вартістю 694 400,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 138 880,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №22 від 04.02.2022 та товарно-транспортною накладною №Р22 від 04.02.2022;

- товар в асортименті вартістю 595 000,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 119 000,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №20 від 04.02.2022 та товарно-транспортною накладною №Р20 від 04.02.2022;

- товар в асортименті вартістю 773 500,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 154 700,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №19 від 02.02.2022 та товарно-транспортною накладною №Р19 від 02.02.2022;

- товар в асортименті вартістю 952 000,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 190 400,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №18 від 02.02.2022 та товарно-транспортною накладною №Р18 від 02.02.2022;

- товар в асортименті вартістю 96 800,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 19 360,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №17 від 25.01.2022 та товарно-транспортною накладною №Р17 від 25.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 873 600,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 145 600,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №16 від 25.01.2022 та товарно-транспортною накладною №Р16 від 25.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 204 000,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 40 800,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №15 від 24.01.2022 та товарно-транспортною накладною №Р15 від 24.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 205 496,37 грн без ПДВ (сума ПДВ 34 249,40 грн), що підтверджується видатковою накладною №РРП-0001132 від 24.01.2022 та товарно-транспортною накладною №РРП-0001132 від 24.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 873 600,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 145 600,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №РРП-0001080 від 21.01.2022 від та товарно-транспортною накладною №РРП-0001080 від 21.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 292 067,50 грн без ПДВ (сума ПДВ 48 677,92 грн), що підтверджується видатковою накладною №РРП-0001081 від 21.01.2022 та товарно-транспортною накладною №РРП-0001081 від 21.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 204 000,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 40 800,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №14 від 20.01.2022 та товарно-транспортною накладною №Р14 від 20.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 491 400,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 98 280,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №9 від 06.01.2022 та товарно-транспортною накладною №Р9 від 06.01.2022;

- товар в асортименті вартістю 2 674 199,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 534 839,80 грн), що підтверджується видатковою накладною №198 від 01.11.2021 та товарно-транспортною накладною №198 від 01.11.2021;

- товар в асортименті вартістю 2 068 127,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 413 645,40 грн), що підтверджується видатковою накладною №199 від 08.11.2021 та товарно-транспортною накладною №199 від 08.11.2021;

- товар в асортименті вартістю 1 348 145,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 269 629,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №200 від 11.11.2021 та товарно-транспортною накладною №200 від 11.11.2021;

- товар в асортименті вартістю 152 749,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 30 549,80 грн), що підтверджується видатковою накладною №202 від 15.11.2021 та товарно-транспортною накладною №202 від 15.11.2021;

- товар в асортименті вартістю 477 840,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 95568,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №217 від 14.12.2021 та товарно-транспортною накладною №217 від 14.12.2021;

- товар в асортименті вартістю 37 400,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 7 480,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №219 від 15.12.2021 та товарно-транспортною накладною №219 від 15.12.2021;

- товар в асортименті вартістю 469 000,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 93800,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №221 від 24.12.2021 та товарно-транспортною накладною №221 від 24.12.2021;

- товар в асортименті вартістю 1 144 500,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 228 900,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №225 від 30.12.2021 та товарно-транспортною накладною №225 від 30.12.2021;

- товар в асортименті вартістю 1 416 520,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 283 304,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №166 від 23.09.2021 та товарно-транспортною накладною №166 від 23.09.2021;

- товар в асортименті вартістю 1 172 350,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 234 470 грн), що підтверджується видатковою накладною №167 від 16.09.2021 та товарно-транспортною накладною №167 від 16.09.2021;

- товар в асортименті вартістю 458 673,45 грн без ПДВ (сума ПДВ 91 734,69 грн), що підтверджується видатковою накладною №184 від 04.10.2021 та товарно-транспортною накладною №184 від 04.10.2021;

- товар в асортименті вартістю 915 300,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 183 060,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №185 від 18.10.2021 та товарно-транспортною накладною №185 від 18.10.2021;

- товар в асортименті вартістю 327 750,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 65 550,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №186 від 19.10.2021 та товарно-транспортною накладною №186 від 19.10.2021;

- товар в асортименті вартістю 1 605 400,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 321 080,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №187 від 25.10.2021 та товарно-транспортною накладною №187 від 25.10.2021;

- товар в асортименті вартістю 1 366 380,00 грн без ПДВ (сума ПДВ 273 276,00 грн), що підтверджується видатковою накладною №188 від 28.10.2021 та товарно-транспортною накладною №188 від 28.10.2021.

Оплата за придбаний у ТОВ "Талариа Трейд" товар підтверджується платіжними дорученнями: №82 від 18.02.2022, №77 від 14.02.2022, №83 від 18.02.2022, №78 від 14.02.2022, №70 від 10.02.2022, №68 від 09.02.2022, №69 від 10.02.2022, №66 від 09.02.2022, №67 від 09.02.2022, №57 від 07.02.2022, №60 від 08.02.2022, №56 від 07.02.2022, №52 від 31.01.2022, №44 від 26.01.2022, №46 від 27.01.2022, №42 від 25.01.2022, №43 від 25.01.2022, №26 від 17.01.2022, №36 від 17.01.2022, №39 від 14.01.2022, №27 від 06.01.2022, №27 від 29.12.2021, №33 від 05.01.2022, №23 від 24.12.2021, №22 від 22.12.2021, №21 від 16.12.2021, №25 від 17.12.2021, №13 від 13.12.2021, №12 від 13.12.2021, №11 від 09.12.2021, №14 від 13.12.2021, №9 від 08.12.2021, №10 від 08.12.2021, №7 від 07.12.2021, №5 від 07.12.2021, №6 від 07.12.2021, №1 від 06.12.2021, №3 від 06.12.2021, №2 від 06.12.2021, №24 від 30.11.2021, №23 від 29.11.2021, №21 від 26.11.2021, №22 від 29.11.2021, №18 від 23.11.2021, №20 від 23.11.2021, №17 від 19.11.2021, №19 від 23.11.2021, №15 від 18.11.2021, №16 від 17.11.2021, №14 від 16.11.2021, №15 від 17.11.2021, №13 від 16.11.2021, №9 від 10.11.2021, №6 від 08.11.2021, №8 від 09.11.2021, №7 від 08.11.2021, №5 від 08.11.2021, №4 від 05.11.2021, №2 від 05.11.2021, №3 від 05.11.2021.

По договору поставки №10/11 від 10.11.2021, який укладено між ТОВ "Форт-Торг" (Покупець) та ТОВ "Олбрідж" (Постачальник), було поставлено наступний товар:

- ящики з картону на загальну суму 249 560,00 грн без ПДВ (49 912,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №102 від 17.11.2021 та актом приймання-передачі товару №102 від 17.11.2021;

- піддони дерев`яні на загальну суму 199 250,00 грн без ПДВ (39 850,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №104 від 16.11.2021 та актом приймання-передачі товару №104 від 16.11.2021;

- піддони дерев`яні на загальну суму 207 220,00 грн без ПДВ (41 444,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №105 від 17.11.2021 та актом приймання-передачі товару №105 від 17.11.2021;

- піддони дерев`яні на загальну суму 209 212,50 грн без ПДВ (41 842,50 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №106 від 22.11.2021 та актом приймання-передачі товару №106 від 22.11.2021;

- піддони дерев`яні на загальну суму 209 212,50 грн без ПДВ (41 842,50 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №107 від 24.11.2021 та актом приймання-передачі товару №107 від 24.11.2021;

- ящики з картону на загальну суму 249 560,00 грн без ПДВ (49 912,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №108 від 25.11.2021 та актом приймання-передачі товару №108 від 25.11.2021;

- ящики з картону на загальну суму 367 000,00 грн без ПДВ (73 400,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №113 від 01.12.2021;

- піддони дерев`яні на загальну суму 1 992 500,00 грн без ПДВ (398 500,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №114 від 01.12.2021 та актом приймання-передачі товару №114 від 01.12.2021;

- ящики з картону на загальну суму 367 000,00 грн без ПДВ (73 400,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №115 від 03.12.2021 та актом приймання-передачі товару №115 від 03.12.2021;

- піддони дерев`яні на загальну суму 1 992 500,00 грн без ПДВ (398 500,00 грн ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №117 від 10.12.2021 та актом приймання-передачі товару №117 від 10.12.2021.

Оплата за придбаний у ТОВ "Олбрідж" товар підтверджується наступними платіжними інструкціями №137 від 18.07.2022, №121 від 07.11.2022, №120 від 07.11.2021, №115 від 01.07.2022, №114 від 01.07.2022, №105 від 20.06.2022, №107 від 22.06.2022, №99 від 02.06.2022, №100 від 02.06.2022, №88 від 07.04.2022, №97 від 01.06.2022, №89 від 04.04.2022, №90 від 07.04.2022, №85 від 30.03.2022, №86 від 04.04.2022, №82 від 18.03.2022, №84 від 23.02.2022, №76 від 11.02.2022, №81 від 18.02.2022, №63 від 08.02.2022, №61 від 08.02.2022, №64 від 08.02.2022, №65 від 08.02.2022, №62 від 08.02.2022, №58 від 07.02.2022, №59 від 07.02.2022, №55 від 07.02.2022, №54 від 04.02.2022, №51 від 31.01.2022, №45 від 27.01.2022, №49 від 28.01.2022, №41 від 19.01.2022, №40 від 18.01.2022, №38 від 13.01.2022 року.

По договору поставки №1511/2021П від 15.11.2021, який укладено між ТОВ "Форт-Торг" (Покупець) та ФОП ОСОБА_1 (Постачальник), було придбано горох шліфований колотий на загальну суму 206 460,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №193 від 22.12.2021 та товарно-транспортною накладною №193 від 22.12.2021 року.

Таким чином, ТОВ "Форт-Торг" правомірно сформувало податковий кредит та податкові зобов`язання за перевіряємий період.

Стосовно надання документів не в повному обсязі на запит відповідача, суд зазначає наступне.

З наказу від 14.04.2023 №1418-п вбачається, що підставою для проведення перевірки стали заперечення на акт ГУ ДПС у Харківській області №5543/20-40-07-19-05/44099583 від 15.03.2023, які були подані ТОВ "Форт-Торг".

Підставою для винесення Акту перевірки №5543/20-40-07-19-05/44099583 від 15.03.2023 послугувало наступне:

- за період вересень-грудень 2021 року встановлено вибуття товару "05 Локшина 1000гр (REGGIA) " у кількості 1750 шт. на суму обсягу 44 975,00 грн (ПДВ 8995,00 грн), та товару "6 Асорті Місті 500 грн мак. вир. (REGGIA)" у кількості 1500 шт. на суму обсягу 17610,00 грн (ПДВ 3522,00 грн) у період вересень-грудень 2021 року. За період січень-лютий 2022 р. встановлено вибуття товару "002 Спагетті тонкі 400 г. мак. вир. Шебекінські" у кількості 69 090 шт. на суму обсягу 759 990 грн (ПДВ 164 515,00 грн) - у зв`язку з чим підприємством було занижено податкові зобов?язання з ПДВ на суму 177 032,00 грн.

Перевіркою встановлено, відображення в Акті звірки взаєморозрахунків з ТОВ "СЕЛЕСТА-ТОРГ" продажу з невстановленою номенклатурою підприємством ТОВ "Форт-Торг" на адресу ТОВ "СЕЛЕСТА-ТОРГ" на загальну суму 362 688,00 грн (з ПДВ): 24.01.2022 на загальну суму 245 952,00 грн (з ПДВ), 26.01.2022 на загальну суму 116 736,00 грн (з ПДВ) .

У зв`язку з не наданням змоги фахівцям ГУ ДПС у Харківській області провести інвентаризацію залишків товарно-матеріальних цінностей на складі ТОВ "Форт-Торг", було зроблено висновок про не підтвердження залишків товарно-матеріальних цінностей на суму 28 671 058,50 грн (ПДВ 5 734 211,58 грн) - у зв`язку з чим підприємством було занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 5 734 211,58 грн.

ТОВ "Форт-Торг" на адресу ТОВ "ТАЛАРИА ТРЕЙД" у січні 2022 року виписано розрахунки коригування на загальну суму обсягу 302 240,00 грн, ПДВ 60 448,00 грн відповідно до розрахунків коригування №25 від 24.01.2022 (до податкової накладної від 24.01.2022 №22) на суму коригування ПДВ - 40 992,00 грн та №26 від 26.01.2022 (до податкової накладної від 26.01.2022 №24) на суму коригування ПДВ - 19456,00 грн. До перевірки не надано первинні документи (накладні на повернення, акти повернення, банківські виписки) - у зв`язку з чим підприємством було занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 60 448,00 грн.

Отже, проаналізувавши зазначені господарські операції, суд дійшов висновку про їх реальність.

З огляду на те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується обставина фактичного придбання товарно-матеріальних цінностей позивачем у його контрагентів з метою використання у власній господарській діяльності, суд дійшов висновку про правомірність формування позивачем податкових наслідків таких операцій.

Суд зазначає, що за наявності належних та допустимих доказів фактичного придбання позивачем товару з метою використання його в господарській діяльності окремі недоліки в оформленні первинних документів, при наявності належним чином оформлених видаткових накладних, не може свідчити про штучне формування даних податкового обліку.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 23.08.2019 у справі №804/8955/14. У Постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 201/2832/19 (провадження № 61-І4079св20) Верховний Суд зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства с добросовісність, тому дії учасників цивільних правовідносин мають їй відповідати.

Судам необхідно враховувати, що саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Так, відповідно до статті 47 Податкового кодексу України складання податкової звітності покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Також, суд зазначає, що, у відповідності до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що свідчить про те, що, у разі коли контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо неплатника, а не інших осіб, у т.ч. його контрагентів. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару (послуг) відповідних сум до складу податкового кредиту з ПДВ, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Таку ж правову позицію підтримано Верховним Судом у постановах, зокрема, від 24 січня 2018 року у справі №824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16.

Процес аналізу інформаційних баз даних ДФС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.

У свою чергу, програмне забезпечення (інформаційні бази контролюючого органу) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься.

Аналогічний правовий висновок містяться в постанові Верховного суду від 27 травня 2021 року у справі № 808/3513/16.

Разом з тим, матеріали справи не містять аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також жодних доказів, які свідчили б про безтоварність таких операцій.

Таким чином, не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України.

Окрім того, суд наголошує, що згідно положень ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Схожість договорів поставки зумовлена тим, що розробником даних договорів, та ініціатором пропозиції стосовно їх укладення з контрагентами виступав саме позивач. Вказана обставина обумовлюється положеннями ст. 19 Господарського кодексу України, виходячи зі змісту якої суб`єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Суд наголошує, що ані відповідачем по справі, ані будь-якими іншими третіми заінтересованими особами договори, за якими здійснювалася поставка, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними .

Аналогічний правовий висновок міститься і в постановах Верховного суду від 27 травня 2021 року у справі № 820/6980/14, Верховного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 808/3810/16.

Суд наголошує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України", якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, ЄСПЛ чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку, то у разі підтвердження факту отримання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені виконавцем, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Таким чином, недотримання всіх вимог стосовно заповнення первинної документації - не тягне за собою наслідок визнання фіктивними господарських операцій, а не взяття до уваги документів, що складені хоча і з помилками в разі фактичного здійснення господарської операції - є протиправним. Тому, виявлення такого недоліку не заслуговує на увагу суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність в даному випадку доводів контролюючого органу.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, спірні податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтуються на приписах закону, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач у позовній заяві просив суд, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 50000,00 грн.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано договір про надання правової допомоги, а також платіжне доручення.

Положеннями ч.5 ст.134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно положень статей 4, 12, 258, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із незначною складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн., підлягає частковому задоволенню у розмірі 20000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 126/1, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання протиправних та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 15.05.2023 року з податку на додану вартість, яким збільшено Товариству з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг" податкове зобов`язання на суму 5333970,00 грн., та нараховано штрафні санкції у сумі 1333492,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №9 від 15.05.2023 року, яким встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг" суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 564757,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форт-Торг" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, б. 126/1, ) суму судового збору у розмірі 26840,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень) та суму витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 липня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях