Справа № 240/9638/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/9638/23

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимонович Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся позивач із позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, у розмірі 8 мінімальних пенсій та стягнення з відповідача на його користь щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, у розмірі 8 мінімальних пенсій, у сумі 11566 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відповідач протиправно виплатив у 2022 році грошову допомогу до 5 травня в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивачу, який перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію, проведена виплата одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2022 рік в розмірі та порядку, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 07 травня 2022 року №540. Вважає, що не мав правових підстав та фінансової спроможності для виплати грошової компенсації в розмірах, які не визначені такою постановою. Водночас, зазначив, що належним відповідачем у справі має бути місцевий орган соціального захисту населення за місцем проживання отримувача, а саме Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон України №2262-XII).

У червні 2022 року відповідачем позивачу виплачена разова грошова допомога до 5 травня за 2022 рік у розмірі 3906,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування і виплату недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році, встановленої статтею 13 Закону № 3551-XII з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 в розмірі , визначеному Законом 8 мінімальних пенсій за віком.

Листом відповідач повідомив, що вказану допомогу було виплачено в розмірі та порядку, встановлених постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" №540 від 07 травня 2022 року.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі Закон України №3551-XII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (далі Закон України № 367-XIV) статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було доповнено частиною 4 такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам І групи 10 мінімальних пенсій за віком; ІІ групи 8 мінімальних пенсій за віком; III групи 7 мінімальних пенсій за віком».

У подальшому Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 №79-VIII року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статті 13 Закону України №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

07 травня 2022 року Кабінетом Міністрів України, відповідно, зокрема, абзацу 3 підпункту 2 пункту 22 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, прийнято постанову №540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», положеннями якої керувався відповідач у спірних правовідносинах.

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі №560/8064/22 за наслідками перегляду судових рішень першої та апеляційної інстанції, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що виплата інвалідам війни щорічної разового грошової допомоги до 5 травня у 2022 році має здійснюватися відповідно до статті 13 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-ХІV, у таких розмірах: I групи 10 мінімальних пенсій за віком; II групи 8 мінімальних пенсій за віком; III групи 7 мінімальних пенсій за віком.

Застосовуючи наведені у вказаній постанові правові висновки Верховного Суду до спірних відносин, які виникли у справі, яка переглядалася, Судова палата виходила із того, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону України № 3551-XII і Постанови №540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначаються загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Постанову № 540, а Закон України № 3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги інвалідам II групи до 5 травня у 2022 році повинен становити 8 мінімальних пенсій за віком.

Відтак, із урахуванням встановлених обставин та висновків Верховного Суду за результатами розгляду справи №560/8064/22, суд доходить висновку, що, виплачуючи позивачу оспорювану допомогу за 2022 рік у розмірі, встановленому Постановою №540, відповідач допустив порушення статті 13 Закону України №3551-XII у редакції Закону України №367-XIV, яка передбачала виплату допомоги інвалідам IІ групи до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а тому такі дії є протиправними.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів, що виплачуючи позивачу як інваліду війни разову грошову допомогу у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 13 Закону №3551-XII, діяв на підставі закону.

Водночас, Судова палата вказала на безпідставність доводів УПФУ про те, що він є ннеалежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 2 постанови №540 виплата грошової допомоги у 2022 році здійснюється органами Пенсійного фонду України - особам, які перебувають на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України як особи, яким призначено пенсію (щомісячне довічне грошове утримання), станом на 5 травня 2022 року, шляхом включення у відомості (списки) на виплату пенсій.

Таке повноваження визначати розпорядників бюджетних коштів надано Кабінету Міністрів України частиною сьомою статті 20 Бюджетного кодексу України, згідно із якою за бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету (в тому числі за бюджетними програмами, вперше визначеними законом про Державний бюджет України) та забезпечують їх затвердження протягом 30 днів з дня набрання чинності законом про Державний бюджет України. За рішенням Кабінету Міністрів України (у формі протокольного рішення) порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з Міністерством фінансів України. Про затвердження таких порядків інформується Комітет Верховної Ради України з питань бюджету.

Таким чином, оскільки позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ та останнім було здійснено позивачу виплату до 5 травня як учаснику бойових дій, що не заперечується самим відповідачем, то ГУ ПФУ є належним відповідачем у цій справі.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 червня 2023 року у справі №560/8064/22.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Щодо стягнення з відповідача недоплаченої частини щорічної разової допомоги до 5 травня 2022 року, то в цій частині слід відмовити, адже нарахування недоплаченої допомоги наразі не виконано. Оскільки повноваженнями по нарахуванню відповідної допомоги наділений саме відповідач, визначення суми, яка підлягає доплаті є його дискреційним повноваженням. При цьому, суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Оскільки на момент розгляду справи судом, відповідач не приймав рішення щодо визначення недоплаченої позивачу суми, такий спосіб захисту як стягнення фіксованої суми, є передчасним.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, судом не вирішується.

Керуючись статтями 139, 242-246, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003. ) про визнання протиправною бездіяльність, стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік, як інваліду війни ІІ групи, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду війни ІІ групи, щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М.Шимонович