Справа № 580/4044/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року справа № 580/4044/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відділ ДВС, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не виконання ухвали Верховного Суду від 17.05.2023 року про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку;

- скасувати постанову Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2023 ВП № 60136346 про скасування процесуального документу, прийнятої у зв`язку з ухваленням Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2022, що видав ОСОБА_2 при примусовому виконанні постанови № 53898846 від 29.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні відповідача перебуває виконавче провадження з виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору. У зв`язку із скасуванням вказаної постанови рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/10383/21, державний виконавець закінчив виконавче провадження. Разом з тим, за наслідками апеляційного перегляду, рішення суду у справі № 580/10383/21 скасоване, у зв`язку із чим державний виконавець прийняв спірну постанову та фактично відновив виконавче провадження. Позивач вважає спірну постанову протиправною та зазначає, що у зв`язку із прийняттям Верховним Судом ухвали від 17.05.2023 про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі № 580/10383/21 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку -підлягають скасуванню усі дії державної виконавчої служби, що були здійснені на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі № 580/10383/21.

Ухвалою від 30.05.2023 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання.

13.06.2023 представник відповідача подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що спірну постанову про скасування процесуального документу державний виконавець прийняв керуючись п. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21. Крім того, вказав, що на виконання ухвали Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 580/10383/21 державний виконавець 24.05.2023 прийняв постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, у зв`язку із чим вказав, що виконати вимоги позивача неможливо до вирішення питання по суті.

22 червня 2023 року позивач подав заяву про зміну предмету позову вимог в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2023 ВП № 60136346 про скасування процесуального документу, при примусовому виконанні постанови № 53898846 від 29.09.2017 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.05.2023 ВП № 60136346 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання постанови № 53898846 від 29.09.2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не виконання Ухвали Верховного Суду від 17.05.2023 року про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку;

- зобов`язати Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконати Ухвалу Верховного Суду від 17.05.2023 року про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21 та прийняти рішення у виконавчому провадженні № 60136346 щодо скасування постанови ВП № 60136346 від 24.04.2023 року про арешт майна боржника, постанови ВП № 60136346 від 24.04.2023 року про арешт коштів боржника, постанови ВП № 60136346 від 03.05.2023 року про розшук майна боржника.

Додатково просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування заяви позивач вказав, що спірна постанова ВП №60136346 від 24.04.2023 року прийнята з порушенням процедури, передбаченої абз. 2-4 ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зокрема без проведення необхідних заходів щодо перевірки законності здійснення старшим державним виконавцем Башовою О.А. виконавчого провадження № 60136346 та відсутності виявлених порушень вимог Закону за наслідками такої перевірки, оскільки, як зазначає позивач, старший державний виконавець Башова О.А. обмежена у прийнятті такого роду рішень та в силу п. 3 ч. 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" має право виключно виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки.

Щодо протиправності постанови від 24.05.2023 позивач зазначив, що за відсутності судового рішення щодо зупинення стягнення на підставі постанови Звенигородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ № 53898846 від 29.09.2017 про стягнення виконавчого збору в розмірі 91868,01 грн у відповідача відсутні правові підстави, визначені п. 2 ч. 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", для прийняття спірної постанови ВП № 60136346 від 24.05.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій. Позивач звернув увагу, що враховуючи ухвалення рішення відповідно до статті 375 КАС України щодо зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 № 580/10383/21 не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позивач вважає, що належним виконанням ухвали Верховного Суду від 17.05.2023 є скасування рішень, що були прийняті при здійсненні виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 60136346 на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023, при цьому вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання ухвали Верховного Суду від 17.05.2023.

Ухвалою від 22.06.2023 Черкаський окружний адміністративний суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову.

26.06.2023 представник відповідача подав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити повністю з підстав зазначених у відзиві на позов від 13.06.2023. Представник відповідача просив здійснити розгляд справи за його відсутності.

29.06.2023 позивач подав до суду заяву в якій також просив про розгляд справи без його участі, у зв`язку із чим 29.06.2023 суд вирішив розгляд справи здійснити у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів у відповідності до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Усною ухвалою від 29.06.2023, що занесена до протоколу судового засідання, Черкаський окружний адміністративний суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що старший державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі заяви стягувача прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 53898846 від 11.05.2017 з примусового виконання виконавчого листа № 694/718/16-ц2/694/403/16, виданого 09.02.2017 Звенигородським районним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за договором кредиту та витрат по сплаті судового збору в загальному розмірі 921581,23 грн.

В межах виконавчого провадження № 53898846 державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області прийняв постанову від 29.09.2017 року № 53898846 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 91868,01 грн.

Згідно інформації про виконавче провадження, державний виконавець Звенигородського відділу ДВС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.09.2019 відкрив виконавче провадження № 60136346 з примусового виконання постанови від 29.09.2017 року № 53898846 по стягненню з ОСОБА_1 як боржника, на користь стягувача - Звенигородського міськрайонного ВДВС ГТУЮ виконавчого збору в сумі 91868,01 грн.

Рішенням від 22.11.2022 у справі № 580/10383/21 Черкаський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував постанову Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 29.09.2017 № 53898846 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 91868,01 грн.

У зв`язку із рішенням суду від 22.11.2022 у справі № 580/10383/21, старший державний виконавець у виконавчому провадженні № .12.2022 прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

В подальшому, постановою від 20.04.2023 у справі № 580/10383/21 Шостий апеляційний адміністративний суд скасував рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 та відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправною та скасування постанови від 29.09.2017 №53898846 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 91868,01 грн.

У зв`язку із постановою суду від 20.04.2023 у справі № 580/10383/21 старший державний виконавець у виконавчому провадженні № .04.2023 прийняла постанову про скасування процесуального документу, якою на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", скасувала постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2022 у виконавчому провадженні № 60136346.

24.04.2023 старший державний виконавець у виконавчому провадженні № 60136346 прийняла постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, 03.05.2023 про розшук майна боржника.

Ухвалами від 17.05.2023 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21 та зупинив виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

У зв`язку із ухвалами Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 580/10383/21 старший державний виконавець у виконавчому провадженні № 60136346 прийняла постанову від 24.05.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 60136346 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи постанови про скасування процесуального документу та про зупинення вчинення виконавчих дій протиправними, а також бездіяльність відповідача щодо не виконання ухвали Верховного Суду від 17.05.2023 про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі № 580/10383/21 до закінчення перегляду справи в касаційному порядку, позивач звернувся до суду.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Спірні відносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Приписами статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців встановлено ст. 18 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до абз. 8 п. 1 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) перевірити законність виконавчого провадження мають право, зокрема, начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно п. 2 Інструкції № 512/5 посадові особи, зазначені в абзаці восьмому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

Відповідно до абз. 9 п. 7 розділу XII Інструкції № 512/5 якщо посадовою особою, зазначеною в абзаці восьмому пункту 1 цього розділу (начальник відділу державної виконавчої служби), прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Аналіз вказаних приписів Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5 вказують на чіткий та законодавчо встановлений розподіл повноважень державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби, відповідно до якого, у питанні внесення змін до прийнятого раніше державним виконавцем рішення, повноваження державного виконавця обмежені та можуть бути реалізовані лише шляхом виправлення допущених у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичних чи арифметичних помилок. Натомість скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених державним виконавцем у виконавчому провадженні може бути реалізовано виключно начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вище встановив суд, старший державний виконавець у виконавчому провадженні № 60136346 прийняла постанову від 24.04.2023 про скасування процесуального документу, якою на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" скасувала постанову старшого державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.12.2022 у виконавчому провадженні № 60136346.

Таким чином, оскільки спірну постанову про скасування процесуального документу від 24.04.2023 прийняв старший державний виконавець, а не начальник відділу державної виконавчої служби, до виключного переліку повноважень якого належить вчинення такої процесуальної дії, суд доходить висновку, що спірна постанова прийнята не уповноваженим суб`єктом та з порушенням процедури, встановленої ч. 3 ст. 74 Закону № 1404-VIII та розділом XII Інструкції №512/5.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність постанови про скасування процесуального документу від 24.04.2023 та як наслідок про необхідність її скасування.

Стосовно частини позовних вимог про скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.05.2023, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виконання Ухвали Верховного Суду від 17.05.2023 року про зупинення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 у справі № 580/10383/21 та зобов`язання відповідача прийняти рішення про скасування постанов від 24.04.2023 про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, постанови від 03.05.2023 про розшук майна боржника, суд зазначає, що прийняття рішень про скасування вищевказаних постанов державного виконавця належить до компетенції начальника Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та мають бути ним прийняті після набрання законної сили цим рішенням про скасування постанови про скасування процесуального документу від 24.04.2023.

Суд врахував, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є правомірність прийняття державним виконавцем постанови про скасування процесуального документу від 24.04.2023.

Відповідно всі наступні процесуальні рішення прийняті державним виконавцем є похідними, оскільки їх правомірність поставлено у залежність від правомірності постанови про скасування процесуального документу від 24.04.2023.

Суд зауважує, що на час звернення позивача із даним позовом була чинною постанова про скасування процесуального документу від 24.04.2023, відтак, спір щодо невжиття відповідачем дій направлених на скасування похідних процесуальних рішень був відсутній.

Також відповідач ще не ухвалював рішень на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Щодо вимоги позивача встановити контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення у адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що рішення суду в даній справі буде відповідачем тривалий час не виконано, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права, в зв`язку з чим суд доходить висновку, що у задоволенні вимоги про встановлення контролю за виконанням рішення суду належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що ухвалою від 30.05.2023 суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору за подання даного позову до ухвалення судового рішення у цій справі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон України № 3674-VI).

Стаття 2 Закону України № 3674-VI передбачає, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України № 3674-VI визначено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру - справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закон № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03 листопада 2022 року № 2710-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць: з 1 січня - 2684 грн.

Слід врахувати, що позовна заява з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 22.06.2023 містить 3 вимоги немайнового характеру, відтак розмір судового збору за подання цього позову у відповідності до Закону України № 3674-VI становить 3220,80 грн.

Зважаючи на відстрочення судом сплати позивачем судового збору за подання даного позову до ухвалення судового рішення у цій справі, суд доходить висновку про необхідність стягнення з позивача на користь Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3220,80 грн.

При цьому, оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат, які мав понести позивач, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконаця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.04.2023 ВП № 60136346 про скасування процесуального документу.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у Черк.обл./тг м.Черкаси/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37930566; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA4023759; код класифікації доходів бюджету - 22030101) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (20202, Черкаська область, м. Звенигородка, пров. Віктора Погорілого, 1, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 19.07.2023.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК