Справа № 420/18480/22
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 р. Категорія 112010200м. ОдесаСправа № 420/18480/22
Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи його тим, що 14.02.2022 року вона звернулась із заявою та відповідним переліком документів до Херсонського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного Управління ПФУ в Херсонській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням Головного Управління ПФУ в Херсонській області від 22.02.2022 року № 45 позивачу було відмовлено з підстав недосягнення пенсійного віку за Списком № 2 на дату звернення. Свою відмову відповідач обґрунтував тим, що загальний стаж позивачки складає 48 років 9 місяців 16 днів, страховий стаж складає 39 років 7 місяців 7 днів, але, пільговий нарахували 17 років 1 місяць 8 днів, не зарахувавши періоди роботи: - з 22.08.1992 по 08.11.2001 рр. на посаді медичної сестри легенево-хірургічного відділення таке відділення відсутнє в Переліку та не надано підтвердження первинної атестації; - з 09.11.2001 по 30.05.2004 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (в Переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення №316-Д від 31.05.1999 р. відсутнє відділення анестезіології і реанімації); - з 31.05.2004 по 24.06.2004 рр. (перерва між атестаціями робочих місць); - з 29.05.2014 по 23.05.2019 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (до 31.072015 р.) та на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) торакального відділення № 3 (у Переліку 96-Д від 27.05.2014 р. у відділенні анестезіології і реанімації значиться молодша медична сестра з догляду за хворими - заявницею не надано 3 сторінку зазначеного переліку, де в повній мірі зазначено певну посаду). Вважаючи рішення відповідача від 22.02.2022 року протиправним та таким, що порушує її права на пенсію, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.02.2022 року № 45 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 22.08.1992 по 08.11.2001 рр. на посаді медичної сестри легенево-хірургічного відділення, з 09.11.2001 по 30.05.2004 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації, з 29.05.2014 по 23.05.2019 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (до 31.07.2015 р.) та на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) торакального відділення № 3. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2 від 14.02.2022 року, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що оскільки позивачка, відповідного віку 55 років, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, встановленого статтею 114 Закону № 1058, не досягла, пенсійним органом правомірно прийнято рішення №45 від 22.02.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, апелянт вказує, що пільговий стаж роботи позивачки за періоди з 22.08.1992 по 08.11.2001; з 09.11.2001 по 30.05.2004; з 31.05.2004 по 24.06.2004; з 29.05.2014 по 23.05.2019 не зараховано у зв`язку з відсутністю належного документального підтвердження.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 14.02.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

До заяви 14.02.2022 року позивачем додано документи відповідно до їх переліку в розписці-повідомленні від 14.02.2022 року.

Вік заявника на момент звернення становив 52 роки 26 днів.

За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області, за результатом опрацювання якої, прийнято рішення № 45 від 22.02.2022 року про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови визначено не досягнення позивачем віку, визначеного п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» (Список №2), а саме - 55 років.

При цьому, встановлено, що страховий стаж роботи заявниці складає 39 років 07 місяців 07 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №2 17 років 01 місяць 08 днів.

Зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 407 від 07.07.2020 року:

з 22.08.1992 року по 08.11.2001 року на посаді медичної сестри легенево-хірургічного відділення (Переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення № 31б-Д від 31.05.1999 року відсутнє легенево-хірургічне відділення, первинної атестації заявницею не надано);

з 09.11.2001 року по 30.05.2004 року на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (в Переліку робочих місць, посад працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення № З1б-Д від 31.05.1999 року відсутнє відділення анестезіології і реанімації, а в наданому заявницею Переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення без номера та дати - відділення №7 анестезіології та реанімації - Протокол №1 від 26.06.1995;

з 31.05.2004 року по 24.06.2004 року (перерва між атестаціями робочих місць);

з 29.05.2014 року по 23.05.2019 року на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (до 31.07.2015 року) та на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) торакального відділення № 3 (у Переліку 96-Д від 27.05.2014 року у відділенні анестезіології і реанімації значиться молодша медична сестра з догляду за хворими, щодо зарахування стажу з 01.08.2015 року - заявницею не надано 3 сторінку зазначеного переліку, де в повній мірі зазначено дану посаду).

Вважаючи рішення відповідача від 22.02.2022 року протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідач при призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах має керуватися п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, відповідно до якого на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин позивач досягла віку необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з огляду на визнання протиправним незарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів його роботи, суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення № 45 від 22.06.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким було надано відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції від 02.03.2015 р. № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII раніше передбачений п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Таким чином і після набуття чинності нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» правила призначення пенсій за Списком № 2 регламентувались п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такий стан правового регулювання існував до набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій (11.10.2017р.), яким текст Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був доповнений, зокрема, ст.114, згідно з ч.1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Між тим, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII у новій редакції був викладений п. 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Отже, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно п.3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах…».

Таким чином, з 23.01.2020 року в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

"Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV".

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у своїй постанові від 30 березня 2023 року по справі № 300/1951/20.

Враховуючи вище викладнене, безпідставними є посилання апелянта на те, що оскільки позивачка, відповідного віку 55 років, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, встановленого статтею 114 Закону № 1058, не досягла, пенсійним органом правомірно прийнято рішення №45 від 22.02.2022 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Як встановлено оскаржуваним рішенням, станом на дату звернення до пенсійного органу для призначення пенсії, вік позивача становив 52 роки 26 днів.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин позивач досягла віку, визначеного п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Стосовно не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 22.08.1992 року по 08.11.2001 року, з 09.11.2001 року по 30.05.2004 року, з 31.05.2004 року по 24.06.2004 року, з 29.05.2014 року по 23.05.2019 року, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджений Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731 (надалі Порядок №383).

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників 36-2003-п (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" 1788-12.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок № 637).

За змістом пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З трудової книжки позивача вбачається, що останю 01.04.1989 року прийнято на роботу в Херсонський облтубдиспансер на посаду медсестри легенево-хірургічного відділення, відповідно до Протоколу № 15-к від 01.04.1989 року, з 09.11.2001 року позивача переведено на посаду медсестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації Наказом № 564 від 08.11.2001 року (з 26.08.2005 року згідно класифікатора професій ДН003-95 вказана посада іменується «сестра медичною стаціонару (палати інтенсивної терапії)», про що було прийнято Наказ № 74-а-Д від 29.08.2003 року), з 01.08.2015 року переведено на посаду медичної сестри стаціонару/палати токарального відділення № 3 Наказом № 64-к від 30.07.2015 року, з 14.12.2021 року переведена на посаду медичної сестри анастезістки Наказом № 515-К від 14.12.2021 року.

Як вбачається з довідки від 07.07.2020 року № 407, складеною за формою Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Херсонському обласному протитуберкульозному диспансері Херсонської обласної ради, виконувала безпосереднє обслуговування туберкульозних хворих, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятих яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» Списком 2 розділ XXIV позиція 24а. Виконувала призначення лікарів хворим на туберкульоз, в тому числі хворим на заразну форму туберкульозу, проводила маніпуляції та процедури згідно з профілем роботи хворим на туберкульоз, в тому числі хворим на заразну форму туберкульозу, виконувала забір, зберігання, доставку матеріалу для лабораторних досліджень хворим на туберкульоз, в тому числі хворим на заразну форму туберкульозу. Забезпечувала суворий облік та зберігання лікарських засобів груп А і Б. Трудовий стаж складає 30 років 07 місяців за період з 01.04.1989 року по 31.10.2019 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV «Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення», підрозділ «Робітники, які безпосередньо обслуговують хворих», пункт «а» у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: 2260000а Середній медичний персонал; 2260000а Молодший медичний персонал.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ «Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих», пункт « 24а» у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах: молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; молодші спеціалісти з медичною освітою.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься робота на таких посадах: розділ XXІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», підрозділ «Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих», у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Отже, на підставі викладеного, посада відповідача, яку вона займала з 01.04.1989 року по 31.10.2019 року (період, який включає в себе проміжки часу не зараховані до пільгового стажу) відноситься за Списком № 2 до виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що в спірному рішенні не зараховані до пільгового стажу періоди роботи позивача з підстав:

у Переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення № 31б-Д від 31.05.1999 року відсутнє легенево-хірургічне відділення, первинної атестації заявницею не надано (до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період з 22.08.1992 року по 08.11.2001 року);

у Переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення № 31б-Д від 31.05.1999 року відсутнє відділення анестезіології і реанімації, а в наданому заявницею Переліку робочих місць, посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення без номера та дати - відділення №7 анестезіології та реанімації - Протокол №1 від 26.06.1995 р.) (до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період з 09.11.2001 року по 30.05.2004 року);

у зв`язку з перервою між атестаціями робочих місць (до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період з 31.05.2004 року по 24.06.2004 року);

у Переліку 96-Д від 27.05.2014 року у відділенні анестезіології і реанімації значиться молодша медична сестра з догляду за хворими (до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період з 29.05.2014 року до 31.07.2015 року);

ненадання заявницею 3 сторінки Переліку 96-Д від 27.05.2014 року, де в повній мірі зазначено її посаду (до пільгового стажу роботи позивача не зараховано період з 01.08.2015 року по 23.05.2019 року).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17, від 10.12.2020 року по справі № 195/840/17.

Матеріалами справи підтверджено, що періоди роботи, які не враховані відповідачем до пільгового стажу записані у трудовій книжці позивача, які містять повну інформацію: дати прийняття та звільнення, посада та місце роботи, на підставі якого документу здійснений запис у трудовій книжки, відповідні печатки уповноваженої особи.

Будь-яких доказів того, що надана позивачем трудова книжка містить в собі недостовірну інформацію, відповідачем в оскаржуваному рішенні № 45 від 22.02.2022 року зазначено не було. Доказів вказаного також не надано і до суду.

У свою чергу, позивачем до ГУ ПФУ в Одеській області разом із заявою від 14.02.2022 року, а також до суду, на виконання вимог пункту 20 Порядку № 637 надано уточнюючу довідку установи, де вона працювала, у відповідності до Додатку № 5 даного Порядку.

Надана довідка містить відомості про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, посаду позивача, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Вказана уточнююча довідка повністю відповідає вимогам пункту 20 Порядку № 637, а також складена за формою, що міститься у додатку 5 даного порядку.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок) та розробленими на виконання постанови № 442, Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

У свою чергу відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, при подачі заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем на підтвердження пільгового стажу були надані копій наказів про результати проведення атестацій робочих місць, а саме:

Наказ від 31.05.1999 року № 31/б-Д «Про результати атестації робочих місць за умовами праці»;

Наказ від 25.06.2004 року № 64-Д «Про результати атестації робочих місць за умовами праці»;

Наказ від 29.05.2009 року № 52-Д «Про результати атестації робочих місць за умовами праці»;

Наказ від 27.05.2014 року № 96-Д «Про результати атестації робочих місць за умовами праці»;

Наказ від 24.05.2019 року № 142-Д « Про результати атестації робочих місць за умовами праці».

Отже, позивачем до пенсійного органу разом із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах наданий повний та достатній пакет документів для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці.

Стосовно твердження відповідача, що у Переліку 96-Д від 27.05.2014 року у відділенні анестезіології і реанімації значиться молодша медична сестра з догляду за хворими, суд зазначає, що вказані відомості є уточненням виду роботи, що не спростовує виконання позивачем роботи, яка передбачена Списком № 2.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 22.08.1992 по 08.11.2001 рр. на посаді медичної сестри легенево-хірургічного відділення, з 09.11.2001 по 30.05.2004 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації, з 29.05.2014 по 23.05.2019 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (до 31.07.2015р.) та на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) торакального відділення № 3.

Отже, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин позивач досяг віку необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, з огляду на визнання протиправним незарахування до пільгового стажу позивача спірних періодів його роботи, суд доходить висновку про правомірність позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення № 45 від 22.06.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким було надано відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Заява позивача про призначення пенсії розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, цим же органом було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. Разом з тим, що відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач (у випадку призначення їй пенсії) перебуватиме на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області.

З огляду на зазначене, для належного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції правомірно вирішив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди роботи з 22.08.1992 по 08.11.2001 рр. на посаді медичної сестри легенево-хірургічного відділення, з 09.11.2001 по 30.05.2004 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації, з 29.05.2014 по 23.05.2019 рр. на посаді медичної сестри палати інтенсивної терапії відділення анестезіології і реанімації (до 31.07.2015р.) та на посаді сестри медичної стаціонару (палатної) торакального відділення № 3.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2 від 14.02.2022 року, з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд першої інстанції вірно вказав, що це є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу, а тому остання не підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року по справі № 420/18480/22, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький