Справа № 380/2645/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 380/2645/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не проведення своєчасного та повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 та не нарахування та не виплату ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2018 по 22.12.2021 при проведенні розрахунку.

- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний Карпатський загін (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2018 до дня фактичного розрахунку 22.12.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив вимоги Кодексу законів про працю України, оскільки не виплатив позивачу всіх належних йому сум при звільненні. Таким чином, позивач вважає, що існують достатні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 02.08.2018 по 22.12.2021.

Ухвалою судді від 07.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25.02.2022 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій він просить у пунктах 2,3 прохальної частини позову вважати зміненими дату фактичного перерахунку із 22.12.2021 на 13.02.2022. З метою обґрунтування такої зазначає, що відповідачем 14.02.2022 проведено виплату позивачу заборгованості індексації грошового забезпечення в сумі 1225,86 грн., таким чином 14.02.2022 слід вважати остаточним днем розрахунку при звільненні із позивачем.

Ухвалою суду від 18.03.2022 в справі зупинено провадження до припинення перебування сторін у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

03.03.2023 від представника позивача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він щодо задоволення позову заперечив та вказав на наростаючу тенденцію щодо штучного створення певних умов з метою отримання власної вигоди. Окрім цього вказує, що станом на момент виключення позивача зі списків особового складу частини спору щодо виплачених сум не було.

Ухвалою суду від 26.04.2023 в справі поновлено провадження.

09.05.2023 від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою судді від 03.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії залишено без руху в частині позовних вимог про нарахування та виплату на користь позивача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в частині виплачених сум одноденного грошового забезпечення за серпень 2018 року та одноразової допомоги при звільненні (виплаченої 10.08.2018), компенсації за неотримане речове майно (виплаченої 26.01.2019), компенсації за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій (виплаченої 28.04.2020), індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.04.2021), допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки (виплаченої 28.10.2021), індексації грошового забезпечення (виплаченої 25.11.2021) та індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.12.2021).

Ухвалою суду від 18.07.2023 відмолено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про нарахування та виплату на користь позивача середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням виплачених сум одноденного грошового забезпечення за серпень 2018 року та одноразової допомоги при звільненні (виплаченої 10.08.2018), компенсації за неотримане речове майно (виплаченої 26.01.2019), компенсації за невикористану додаткову відпустку учасника бойових дій (виплаченої 28.04.2020), індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.04.2021), допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки (виплаченої 28.10.2021), індексації грошового забезпечення (виплаченої 25.11.2021) та індексації грошового забезпечення (виплаченої 15.12.2021) залишено без розгляду.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно наказу голови Державної прикордонної служби України від 25.07.2018 року №687-ос полковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №203-ос По особовому складу від 01.08.2018 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу загону, знятий зі всіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 у справі 380/2133/21 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021) визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в лютому 2016 року у розмірі 7625,70 грн., та у серпні 2017 року у розмірі 9144,35 грн., передбаченої п. 1 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2016 року та у серпні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року до березня 2018 року із застосуванням базового місця для нарахування індексації вересня 2013 року та лютого 2016 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по березень 2018 року із застосуванням базового місця (місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) - січня 2008 року; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині нарахування ОСОБА_1 із березня 2018 року по 01.08.2018 індексації грошового забезпечення без врахування розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року, та без врахування підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року по 01.08.2018 включно з врахуванням розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року, та із врахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу.

На виконання вищевказаного рішення суду відповідач 23.12.2021 нарахував і виплатив позивачу кошти в сумі 1536,45 грн. (грошова допомога на оздоровлення).

Окрім цього, на виконання вищевказаного рішення суду відповідач 14.02.2022 здійснив доплату позивачу коштів в сумі 1225,86 грн. (індексація грошового забезпечення).

Виходячи з наявності підстав для стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 вказаного Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 зазначеного Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у вказаній статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 вказаного Кодексу.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 30.10.2019 у справі №806/2473/18.

Як встановив суд, позивача виключено зі списків особового складу частини 01.08.2018.

Суд встановив, що 23.12.2021 відповідач здійснив виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 1536,45 грн. та 14.02.2022 здійснив виплату позивачу індексації грошового забезпечення у розмірі 1225,86 грн.

Враховуючи те, що позивача виключено зі списків особового складу частини з 01.08.2018, відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, починаючи з 02.08.2018.

Відповідно до пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується. Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

З огляду на викладене положення, при визначенні середньоденного розміру грошового забезпечення військового необхідно використовувати календарні дні.

При вирішення питання щодо періоду заборгованості суд виходить з того, що розрахунок з позивачем здійснено 23.12.2021 та 14.02.2022.

Відтак період з 02.08.2018 по 22.12.2021 є періодом, за який відповідач повинен виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні щодо виплати суми 1536,45 грн. грошової допомоги на оздоровлення, та який становить 1238 календарні дні.

Період з 02.08.2018 по 13.02.2022 є періодом, за який відповідач повинен виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні щодо виплати суми 1225,86 грн. індексації грошового забезпечення, та який становить 1291 календарний день.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до архівних відомостей з січня 2018 року по грудень 2018 року, розмір грошового забезпечення позивача за останні два місяці перед звільненням (червень 2018 року та липень 2018 року) становить 33066,80 грн.

Звідси, середньоденний заробіток позивача становить 542,07 грн. (33066,80 грн./61 календарний день).

Відтак середній заробіток за час затримки розрахунку щодо сум грошової допомоги на оздоровлення становить 671082,66 грн. (542,07 грн. * 1238 календарних днів).

Відтак середній заробіток за час затримки розрахунку щодо сум індексації грошового забезпечення становить 699812,37 грн. (542,07 грн. * 1291 календарних днів).

Враховуючи перевищення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суми несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, виходячи з такого.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, дії відповідача щодо її виплати.

Вказаний підхід застосований Касаційним адміністративним судом під час вирішення справи № 806/2473/18 і наведений в постанові від 30.10.2019.

Так, істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 1536,45 грн. (виплачена допомога на оздоровлення) / 671082,66 грн. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) *100 = 0,002%.

Отже, сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 0,002% становить: 542,07 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) * 0,002% = 1,08 грн.; 1,08 грн * 1238 (кількість днів затримки розрахунку) = 1337,04 грн.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку щодо виплати сум грошової допомоги на оздоровлення становить 1337,04 грн.

Істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає: 1225,86 грн. (індексація грошового забезпечення) / 699812,37 грн. (середній заробіток за весь час затримки розрахунку) *100 = 0,001%.

Отже, сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 0,001% становить: 542,07 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) * 0,001% = 0,54 грн.; 0,54 грн. * 1291 (кількість днів затримки розрахунку) = 697,14 грн.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку щодо виплати сум індексації грошового забезпечення становить 697,14 грн.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням принципу справедливості та співмірності, суд дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 2034,18 грн. (1337,04 + 697,14) з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий не підлягає стягненню на його користь за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з 7 прикордонного Карпатського загону (військової частини НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 2034 (дві тисячі тридцять чотири) грн. 18 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.