Справа № 400/3777/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2023-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 р. № 400/3777/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток", вул. Європейська, 8, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001,вул. Дружби Народів, 8, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 21.03.2023 року № 04, № 04, № 04,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК" (далі - позивач або ТОВ "ВОСТОК") звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просило суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В4»;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «ПН» ;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В1»;

стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (ідентифікаційний код ВП 44104027, вул. Лягіна, буд. 6, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54001) за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК" (ідентифікаційний код 19292376, вул. Європейська, буд. 8, м. Южноукраїнськ, Вознесенський р-н, Миколаївська обл., Україна, 55001) судові витрати в повному обсязі.

Ухвалою від 13.04.2023р. суд відкрив провадження за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання.

В обгрунтування позову позивач вказав, що відповідачем проведено позапланову перевірку щодо дотримання товариством податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022р. відємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Результати перевірки зафіксовані в акті перевірки від 13.02.2023р., де встановлено порушення відображені позивачем в декларації за листопад 2022 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 255400,00грн. Крім того, в акті перевірки зафіксовані й інші порушення податкового кодексу України (далі - ПК України), зокрема порушення ст..185, 200,198 ПК України. За наслідками таких виявлених відповідачем порушень, було складено податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються. Позивач не погоджується з такими рішеннями та вважає, що згідно абзацу другому пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Відтак, 20.12.2022 ТОВ «ВОСТОК» подана податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2022 року та заява про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку. Водночас, при здійсненні камеральної перевірки податкової декларації ТОВ «ВОСТОК» посадовою особою відповідача була усно (телефоном) запитана додаткова інформація, що не передбачено ПК України. Таким чином, відповідач діяв протиправно, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є необгрунтованими та підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві на позов зазначив те, що позовні вимоги необґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач послався на Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 640/3253/19 якою встановлено, що під час камеральної перевірки досліджується лише податкова звітність, тобто податкові декларації, розрахунки тощо. Предметом камеральної перевірки не охоплюється аналіз своєчасності та повноти сплати податків, а тому контролюючий орган, виявивши подібні порушення податкового законодавства, має призначити та провести документальну перевірку, у ході якої будуть досліджуватися подібні порушення. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 за №168/704 (далі - Положення), а саме: первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Відповідно до п.2.15 та п.2.16 Положення забороняється приймати до виконання первинні документи, що не відповідають вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку. Відповідач вважає, що позапланова перевірка поведена згідно вимог діючого податкового законодавства, а порушення виявлені під час перевірки є цілком обґрунтовані, що підтверджується актом перевірки від 13.02.2023р. Таким чином, податкові повідомлення-рішення, що оскаржуються позивачем є обґрунтованими, а позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Ухвалою від 25.04.2023р. суд, за клопотанням позивача призначив розгляд справи у судовому засіданні на 16.05.2023р.

У судовому засіданні 16.05.2023р. суд, заслухавши пояснення представника…., ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОК" є юридичною особою, основним видом діяльності якої є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41) та має ліцензію серії АГ №504573 на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», яка дозволяє позивачу здійснювати внутрішні та міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами; строк дії ліцензії необмежений.

20.12.2022 ТОВ «ВОСТОК» подана до податкового органу податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2022 року з додатками, зокрема: довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду; розрахунок суми бюджетного відшкодування; заява про повернення суми бюджетного відшкодування. Направлення Товариством податкової звітності та її отримання контролюючим органом підтверджується квитанцією №2 від 20.12.2022, реєстраційний №, що міститься в матеріалах адміністративної справи.

Зокрема, судом встановлено, що в поданій декларації платником податків задекларовано:

- від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 1196346 грн. (рядок 19),

- суму від`ємного значення з ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в розмірі 773026 грн. (рядок 20.2.1),

- суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 423320 грн. (рядки 20.3, 21).

В період з 21.12.2022 по 18.01.2023 ГУ ДПС у Миколаївській області проведена камеральна перевірка поданої ТОВ «ВОСТОК» Декларації з податку за додану вартість за листопад 2022 року.

В період з 31.01.2023 по 06.02.2023 на підставі наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 17.01.2023 №49-п, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «ВОСТОК» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України).

Результати такої перевірки оформлені актом від 13.02.2023 №279/14-29-07-04/19292376 (далі - акт перевірки).

При цьому, суд зауважує, що перевіркою не встановлено порушень при відображенні Товариством в Декларації за листопад 2022 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 255400 грн.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено наступні порушення платником податків:

1) п.71 підрозділу 2 розділу ХХ, п.30.4 ст.30, пп. в) п.185.1 ст.185 з урахуванням вимог пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 розділу І, п.200.1, пп. б) п.200.4 ст.200 ПК України, внаслідок завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, за листопад 2022 року на 517626 грн.;

2) п.189.1 ст.189, пп. г) п.198.5 ст.198 з урахуванням вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.200.1, пп. в) п.200.4 ст.200 ПК України, внаслідок завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного на 5403 грн.

У зв`язку з незгодою з висновками перевірки, фактами і даними, викладеними в акті перевірки, на підставі пп.17.1.6 п.17.1 ст.17, п.86.7 ст.86 ПК України, 27.02.2023 за №55 ТОВ «ВОСТОК» подано заперечення до акта перевірки від 13.02.2023 №279/14-29-07-04/19292376 та додаткові документи на підтвердження правомірності рішень та дій платника податків та спростування хибних висновків контролюючого органу (додається).

23.03.2023 на податкову адресу Товариства надійшла відповідь ГУ ДПС у Миколаївській області щодо результатів розгляду заперечень до акту перевірки від 13.02.2023 №279/14-29-07-04/19292376 (вих. від 16.03.2023 №6023/6/14-29-07-04 додається), згідно якої до акту перевірки внесені зміни:

- п.3.1 розділу 3 «Описова частина» доповнено наступним: «Перевіркою встановлено, що в результаті допущених порушень п.189.1 ст.189, пп. г) п.198.5 ст.198 з урахуванням вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість з вартості придбаного дизельного палива, використаного не в господарській діяльності, що призвело до порушення вимог п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок чого платником не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН), за листопад 2022 року загальним обсягом постачання 82587 грн., крім того ПДВ 5403 грн»;

- розділ 4 «Висновок» доповнено новим п.3 про порушення платником податків п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН), за листопад 2022 року загальним обсягом постачання 82587 грн., крім того ПДВ 5403 грн.

На підставі акта перевірки та висновку про результати розгляду заперечення, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийняті податкові повідомлення-рішення (далі - ППР):

- від 21.03.2023 №04 форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2022 року на суму 5403 грн.;

- від 21.03.2023 №04 форми «ПН», яким позивача попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні та застосовано штраф у розмірі 3400 грн.;

- від 21.03.2023 №04 форми «В1», яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2022 року на суму 517626 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 258813 грн.

Податкові повідомлення-рішення отримані позивачем 28.03.2023р., що підтверджується поштовим відправленням №309, що є в матеріалах справи.

Виходячи з документів наданих до справи, судом встановлено, що в адміністративному порядку за ст.56 ПК України податкові повідомлення-рішення позивачем не оскаржувались.

ТОВ «ВОСТОК» не погоджуючись з прийнятими ГУ ДПС у Миколаївській області податковими повідомленнями-рішеннями через їх невідповідність актам законодавства та необґрунтованість, звернулось до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України.

Згідно з пп.14.1.18 пп14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), врегульовано ст.200 ПК України.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

П.200.4 ст.200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п.200.10 ст.200 ПК України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Згідно п.200.11 ст.200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Згідно пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, є підставою для здійснення контролюючим органом документальної позапланової перевірки. Згідно абзацу другому пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відтак, 20.12.2022 ТОВ «ВОСТОК» подана податкова декларація з податку на додану вартість за листопад 2022 року та заява про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку.

Вперіод з 21.12.2022 по 18.01.2023 відповідачем проведена камеральна перевірка даної декларації.

Згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Водночас, позивач вважає, що при здійсненні камеральної перевірки податкової декларації ТОВ «ВОСТОК» посадовою особою відповідача - начальником відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Миколаївській області Олександром Тимошенко була усно (телефоном) запитана додаткова інформація, що не передбачено ПК України, а саме: реєстр покупців ТОВ «ВОСТОК» за листопад 2022 року за « 0» ставкою (йдеться про податкові зобов`язання Товариства за надані послуги з перевезення вантажів в міжнародному сполученні) та платіжні документи на підтвердження оплати товару, робіт, послуг, податок на додану вартість за якими включено до податкового кредиту за листопад 2022 року.

Проте, позивачем, вказані інформація та документи були направлені на електронну пошту запитувача ІНФОРМАЦІЯ_1 06.01.2023 з офіційної електронної пошти платника податків ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується матеріалами справи.

17.01.2023 відповідачем видано наказ №49-п «Про проведення відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ВОСТОК» ().

Вбачається, що призначення позапланової виїзної документальної перевірки є наслідком встановлення порушень за результатами камеральної перевірки.

Згідно п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Позивач вказує в позові, що в період з 18.01.2023 (дата закінчення проведення камеральної перевірки) по день подання даної позовної заяви від ГУ ДПС у Миколаївській області на податкову адресу платника податків акт камеральної перевірки за листопад 2022 року не надходив та особисто посадовим особам ТОВ «ВОСТОК» не вручався.

Таким чином, ТОВ «ВОСТОК» наголошує на порушенні контролюючим органом прав та законних інтересів платника податків при проведенні перевірок підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки без ознайомлення платника податків зі змістом акта камеральної перевірки та відповідно реалізації платником податків права на подання заперечень до такого акта, він (платник податків) перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості захисту власних прав та законних інтересів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову в наданні бюджетного відшкодування.

Щодо необґрунтованості та протиправності податкового повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2022 року на суму 5403 грн., суд вказує таке.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено заниження ТОВ «ВОСТОК» задекларованих показників суми податкових зобов`язань на загальну суму 5403 грн. (стор.10 акта перевірки), та відповідно завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 5403 грн. (стор.26 акта перевірки), за рахунок вартості придбаного платником податків у ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР» палива, використаного не для господарської діяльності, що заперечується позивачем.

Насамперед суд звертає увагу на те, що підставою позапланової виїзної перевірки ТОВ "ВОСТОК" за наказом від 17.01.2023 №49-п визначено п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України. Згідно абзацу другому пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності деларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Як вже зазначалось вище, сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п.200.1 ст.200 ПК України).

Згідно п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

За приписами п.187.8 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Відтак, суд вважає, що ТОВ «ВОСТОК» 31.01.2023 надано до перевірки договірні, реєстраційні та первинні документи, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, а також підтверджують реальність господарських операцій з поставки та придбання товарів, робіт, послуг (податкові зобов`язання та податковий кредит), зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Зокрема, на підтвердження законності декларування податкового кредиту за господарськими операціями з ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР» (код 37963620) позивачем надано до перевірки: договір купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток від 19.08.2021 №80ПК-9438/21; платіжні інструкції від 03.11.2022 №837, від 09.11.2022 №850, від 14.11.2022 №15, від 15.11.2022 №23, від 25.11.2022 №58, від 18.11.2022 №41, від 17.11.2022 №32; накладні на відпуск товарів від 30.11.2022 №№80ПК-9438/21-, 80ПК-9438/21-; акт звірки товарів та наданих послуг на АЗС в період з 01.11.2022 по 30.11.2022; акт звірки взаємних розрахунків від 17.01.2023 за період з 01.11.2022 по 30.11.2022.

Суд вважає, що суми ПДВ в розмірі 91589 грн., що включені до податкового кредиту за датою оплати товару, підтверджені податковими накладними, що своєчасно складені ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР» на операції з постачання палива і зареєстровані в ЄРПН.

Крім того, акт документальної позапланової виїзної перевірки від 13.02.2023 №279/14-29-07-04/19292376 не містить висновків щодо підтвердження чи спростування законності декларування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР», і лише в відповіді щодо результатів розгляду заперечень від 16.03.2023 №6023/6/14-29-07-04 (стор.3) ГУ ДПС у Миколаївській області викладений висновок, що перевіркою не встановлено порушень щодо включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість у розмірі 91589 грн. по придбанню палива від ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР».

Отже, суму ПДВ в розмірі 91589 грн. платник податків цілком законно має право включити до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду та/або заявити до бюджетного відшкодування. Таким чином, ТОВ «ВОСТОК», керуючись п.200.4 ст.200 ПК України, правомірно включив вказану суму до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Суд вважає, що в ході документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ВОСТОК» відповідач вийшов за законодавчо закріплені межі предмету перевірки, встановлені абз.2 пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України, та здійснив перевірку повноти визначення суми податкових зобов`язань за листопад 2022 року шляхом перевірки законності використання та обліку придбаного платником податків у ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР» палива.

Згідно чинного законодавства України та сталої судової практики здійснення перевірки за межами повноважень нівелює правомірність прийнятих за наслідками такої перевірки рішень.

За результатами таких протиправних дій контролюючим органом встановлено заниження ТОВ «ВОСТОК» задекларованих показників суми податкових зобов`язань на загальну суму 5403 грн. на підставі того, що перевіркою не встановлено використання транспортних засобів НОМЕР_1 , автовозу Default та НОМЕР_2 у господарській діяльності ТОВ «ВОСТОК» (стор.10, 12 акта перевірки).

Платник податків заперечує такий висновок через відсутність його належного обґрунтування та документального підтвердження; доводи та докази на підтвердження правомірності рішень та дій платника податків викладені позивачем у запереченнях до акта перевірки від 27.02.2023 №55, проте заперечення залишені відповідачем без задоволення, а первинні документи без врахування (без пояснення причин та мотивів).

Дослідив акт перевірки та матеріали справи, суд зазначає, що транспортні засоби RENAULT D WIDE з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_3 , та НОМЕР_4 , шасі НОМЕР_5 (в акті перевірки вказаний як «автовоз Default», стор.11, 12) є власністю Товариства та перебувають на балансі підприємства (свідоцтва про реєстрацію ТЗ надані контролюючому органу в ході перевірки та в складі заперечення до акта перевірки).

Дані транспортні засоби придбані платником податків за контрактом купівлі-продажу від 26.09.2022 №10, укладеним з LOHR Indastrie, з поставкою на умовах FCA - Duppigheim, та у листопаді 2022 року ввезені Товариством замість транспортних засобів VOLVO FM з реєстраційними номерами НОМЕР_7, НОМЕР_8, які були повернені продавцю за митними деклараціями №№UA209180/2022/79618, UA209180/2022/79617.

Після сертифікації, державної реєстрації та введення транспортних засобів RENAULT D WIDE в експлуатацію їх задіяно для перевезень, що відповідає основному виду діяльності платника податків 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Водночас, згідно п.198.3 ст.198 ПК України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Щодо транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY з реєстраційним номером НОМЕР_2 , він також є власністю Товариства та перебуває на його балансі, використовується в господарській діяльності платника податків для забезпечення роботи автотранспорту, гаражу та організації й обслуговування локальної мережі (згідно даних ЄДРЮОФОП позивач здійснює діяльність у сфері проводового електрозв`язку, КВЕД 61.10).

Так, даний ТЗ виконує перевезення для власних потреб шин, запасних частин, інших ТМЦ, про що контролюючому органу були надані відповідні письмові пояснення від 30.01.2023 №32 (отримані 31.01.2023, за описом п.86), даним ТЗ здійснюється виїзд працівників Товариства на маршрут руху автомобілів у разі необхідності здійснення невідкладних ремонтних робіт, за адресами абонентів для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування обладнання з доступу до мережі Інтернет тощо. Заправка ТЗ НОМЕР_2 паливом у листопаді 2022 року здійснювалась на АЗС ОККО. Шляхові листи надані відповідачу у складі заперечення до акта перевірки..

Судом встановлено, що ТОВ «ВОСТОК» (перевіркою підтверджено їх наявність, стор.4-5 акта перевірки) придбавало паливо на АЗС ОККО відповідно до договору купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток від 19.08.2021 №80ПК-9438/21, укладеного з ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР», за паливними картками, які в електронному кабінеті перевізника (сайт https://ssp-online.okko.ua/reports/all).

Причинами коригування даних карткотримача в ЕКП є заміна транспортних засобів та водіїв посеред рейсу, коли ті забувають обмінятися паливними картками, що закріплені за відповідним ТЗ, які через заборону залишати ПК в кабіні автомобіля носять з собою разом з посвідченням водія; також мають місце випадки, коли директор або головний механік Товариства передають закріплені за їхніми ТЗ паливні картки водіям, які після тимчасової відсутності на роботі (лікарняний, відпустка тощо) виїздять у рейс взагалі без паливної картки.

Кількість можливих коригувань даних в електронному кабінеті перевізника необмежена, проте при роздруківці з ЕКП акту звірки товарів та наданих послуг на АЗС за минулий час в ньому відображається інформація щодо карткотримача, яка була внесена востаннє.

Подібна ситуація мала місце при роздруківці 30.01.2023 о 09:34:19 акту звірки товарів та наданих послуг на АЗС за період з 01.11.2022 по 30.11.2022, який був наданий до перевірки, в якому в графі «Карткотримач» зазначені дані транспортних засобів, що були ввезенні на митну територію України в листопаді 2022 року та зареєстровані й введені в експлуатацію в грудні 2022 року.

На підтвердження зміни даних в ЕКП в режимі реального часу позивач надав до справи витяги з акту звірки товарів та наданих послуг на АЗС за позиціями №№164-179 за той самий період - з 01.11.2022 по 30.11.2022, але створені 01.12.2022 о 09:34:27 та 04.04.2023 о 08:45:42.

З даних витягів вбачається зміна даних «Картотримач», але інша інформація - щодо місця та дати заправки, найменування, кількості, ціни палива залишається незмінною. Таким чином, факт заправки того автомобіля, за яким закріплена в певний момент паливна карта, підлягає додатковій перевірці, у зв`язку з чим оприбуткування та облік палива здійснюється платником податків виключно на підставі первинних документів.

Факт придбання та використання палива (за позиціями №№164-179 в акті звірки товарів та наданих послуг за листопад 2022 року) в господарській діяльності ТОВ «ВОСТОК» підтверджують:

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 05.11.2022 (підзвітна особа ОСОБА_1 ), фіскальні чеки від 01.11.2022 №1414, від 04.11.2022 №№6328, 6335, 6337, 6329, подорожній лист №175 з 17.10.2022 по 05.11.2022;

- звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 21.12.2022 (підзвітна особа ОСОБА_2 ), фіскальні чеки від 19.11.2022 №№2880, 6213, 6018, подорожній лист №204/1 з 16.11.2022 по 04.12.2022;

- звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 29.12.2022 (підзвітна особа ОСОБА_1 ), фіскальні чеки від 15.11.2022 №№1080, 4054, 1077, 4069, 1114, 4071, подорожній лист №205 з 06.11.2022 по 21.11.2022, що наданий із запереченням до акту перевірки;

- подорожнім листом на ТЗ НОМЕР_9 , що закріплений за директором ОСОБА_3 , з 21.11.2022 по 28.11.2022 (здійснив заправку 28.11.2022 на АЗС ОККО в Зборів; фіскальний чек втрачений, паливо оприбутковано на підставі видаткової накладної від 30.11.2022).

З наданих документів вбачається перебування підзвітних осіб (водіїв, директора) у відрядженні в місцях, де здійснювалась заправка власних транспортних засобів платника податків паливом за АЗС ОККО.

Отже, хибність висновків контролюючого органу про використання палива на загальну суму 82587 грн., у т.ч. ПДВ 5403 грн., не в господарській діяльності Товариства лише на підставі акту звірки товарів та наданих послуг за листопад 2022 року, який не відповідає ознакам первинного документа згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, є очевидною.

Таким чином, суд вважає, що висновки контролюючого органу щодо заниження задекларованих суб`єктом господарювання показників суми податкових зобов`язань на загальну суму 5403 грн., та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 5403 грн., є хибними та необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В4» прийняте ГУ ДПС у Миколаївській області за межами повноважень (за межами предмету перевірки згідно пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України), без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не відповідає критеріям ч.2 ст.2 КАС України, а саме є необґрунтованим, тому підлягає скасуванню.

Щодо необґрунтованості та протиправності податкового повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «ПН», яким позивача попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні та застосовано штраф у розмірі 3400 грн., суд вказує слідуюче.

Згідно даного рішення контролюючим органом на підставі акта перевірки від 13.02.2023 №279/14-29-07-04/19292376 з урахуванням відповіді щодо результатів розгляду заперечень від 16.03.2023 №6023/6/14-29-07-04 встановлено відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст.201 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 5403 грн.

Як вбачається з акту документальної позапланової виїзної перевірки від 13.02.2023 №279/14-29-07-04/19292376 відповідачем за наслідками перевірки ані в описовій частині, ані в висновках не відображено, що податковим органом за результатами перевірки встановлено порушення платником податків ст.201 ПК України. Водночас, у зв`язку з порушенням вказаних норм закону відповідачем винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

В порушення чинного законодавства України, зокрема Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 №727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.12.2021 №702), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745, за яким в акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних, ГУ ДПС у Миколаївській області листом від 16.03.2023 №6023/6/14-29-07-04 внесено зміни до описової частини та висновків акта перевірки, якими фактично встановлено нові порушення, не зафіксовані актом перевірки, зокрема:

- п.3.1 розділу 3 «Описова частина» доповнено наступним: «Перевіркою встановлено, що в результаті допущених порушень п.189.1 ст.189, пп. г) п.198.5 ст.198 з урахуванням вимог пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість з вартості придбаного дизельного палива, використаного не в господарській діяльності, що призвело до порушення вимог п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, внаслідок чого платником не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН), за листопад 2022 року загальним обсягом постачання 82587 грн, крім того ПДВ 5403 грн.»;

- розділ 4 «Висновок» доповнено новим п.3 про порушення платником податків п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних (відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН), за листопад 2022 року загальним обсягом постачання 82587 грн., крім того ПДВ 5403 грн.

Суд вважає такі дії протиправними, адже чинне податкове законодавство України не передбачає можливості внесення податковим органом уточнень до акта перевірки окремим листом (позиція Вищого адміністративного суду України, викладена в ухвалі від 22.11.2016 у справі №808/7920/14).

Крім того, такі дії відповідача не відповідають змісту оскаржуваного ППР та вимогам Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2020 №846), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254.

Так, згідно додатку №27 до Порядку №1204, яким визначений зміст ППР за формою «ПН», податкове повідомлення-рішення повинно містити обґрунтовані підстави для визначення (нарахування) грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, натомість ГУ ДПС у Миколаївській області в оскаржуваному рішенні визначив обґрунтовані підстави для зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ (примітка: за приписами Порядку №1204 у разі встановлення завищення суми бюджетного відшкодування податковий орган має прийняти ППР форми «В1»).

Суд наголошує, що позивачем надано контролюючому органу належні, допустимі та достатні докази на підтвердження використання палива, придбаного у ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР» у власній господарській діяльності, проте ГУ ДПС у Миколаївській області їх безпідставно не враховано в ході перевірки та при розгляді заперечень платника податків до акта перевірки.

З системного аналізу викладеного вище вбачається, що відповідачем не обґрунтована необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні на загальну суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2022 року 5403 грн. та належними, допустимими, достатніми доказами не доведено порушення платником податків п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що застосування штрафної санкції згідно із ст.1201 ПК України у розмірі 3400 грн. є протиправним.

Окремо суд звертає увагу на помилковість відображення відповідачем в відповіді на заперечення до акта перевірки та розрахунку штрафної санкції, що додається до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «ПН», загальної суми постачання у сумі 82587 грн., крім того ПДВ 5403 грн. Так, у перелічених документах ГУ ДПС у Миколаївській області сума в розмірі 82587 грн. визначена як обсяг постачання без податку на додану вартість, що не відповідає первинним документам, наданим ТОВ «ВОСТОК» до перевірки, за якими зазначена сума включає податок на додану вартість в розмірі 5403 грн.

Щодо необґрунтованості та протиправності податкового повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В1», яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2022 року на суму 517626 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 258813 грн.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п.185.1 ст.185 ПК України операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування.

За приписами п.187.8 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу (п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

ТОВ «ВОСТОК» за контрактом купівлі-продажу від 01.11.2022 №05/1, укладеним з TOP TRUCK AB, придбано товар «Бензиновий генератор електроенергії GW3500ig (great White3500ig)» в кількості 160 штук на загальну суму 64000,00 євро. За умовами контракту поставка товару здійснена на умовах FCA-Landvetter (Швеція), оплата проведена покупцем поетапно - 07.11.2022 перерахована передоплата в розмірі 32000,00 євро, остаточний розрахунок здійснено Товариством 29.11.2022р.

08.11.2022 товар ввезено на митну територію України, про що свідчить відбиток штампу Львівської митниці «Під митним контролем» на CMR, інвойсі від 01.11.2022 №М2211635, та декларантом подана митна декларація для митного оформлення товару.

Після сплати митних платежів в розмірі 640869,68 грн. (ввізне мито 5% 123244,17 грн., ПДВ 20% 517625,51 грн.) за декларацією форми МД-2 №22UA09U1 товар випущено у вільний обіг 15.11.2022 (платіжні документи про сплату митних платежів додаються).

Всі документи за описаною господарською операцією надані контролюючому органу до перевірки 31.01.2023 (пункти №№83, 85 в описі, додається).

Відповідно до приписів п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.198.2 ст.198, п.200.1 та п.200.4 ст.200 ПК України, суму ПДВ за імпортною операцією в сумі 517626 включено ТОВ «ВОСТОК» до складу податкового кредиту за листопад 2022 року та заявлено до бюджетного відшкодування.

Втім, як вбачається з акту перевірки (стор.22), перевіркою встановлено, що ТОВ «ВОСТОК» на порушення п.71 підрозділу 2 розділу ХХ, п.30.4 ст.30, пп. в) п.185.1 ст.185, п.200.1, пп. б) п.200.4 ст.200 ПК України з урахуванням вимог пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України, включено до складу податкового кредиту ПДВ на суму 517625,51 грн. по операціях з ввезення на митну територію України бензинових генераторів електроенергії, які звільнені від оподаткування, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит на суму 517626 грн. та завищено суму бюджетного відшкодування у сумі 517626 грн. Тобто, ТОВ «ВОСТОК» мав обов`язок на застосування податкової пільги по податку на додану вартість відповідно до п.71 підрозділу 2 розділу ХХ ПК Україна, оскільки починаючи з 11.11.2022 операції з ввезення на митну територію України електрогенераторних установок звільняються від оподаткування ПДВ та звільняються від сплати ввізного мита.

Стаття 30 ПК України регламентує податкові пільги та визначає, що платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії (п.30.3); платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги (крім податкових пільг з податку на додану вартість) чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом (п.30.4); податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу (п.30.5).

Згідно п.71 підрозділу 2 розділу XX ПК України тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 20.03.2020 №224 затверджено Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита (надалі - Перелік №224).

Постановою КМ України від 09.11.2022 №1260, що набула чинності 11.11.2022, до підрозділу «Інше» розділу «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Переліку №224 внесені зміни, зокрема підрозділ доповнено позицією « 8502 Електрогенераторні установки» з виноскою такого змісту: «* Для віднесення товарів, зазначених у цьому підрозділі, до товарів, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути подано документи про відповідність, передбачені технічними регламентами, дія яких поширюється на такі товари, та нанесено на товар знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у таких технічних регламентах, або подано повідомлення Міненерго про введення в обіг таких товарів, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів».

Тобто, починаючи з 11.11.2022 законодавець звільнив від оподаткування податком на додану вартість та сплати ввізного мита операції із ввезення на митну територію України електрогенераторних установок з Переліку №224 за умови документального підтвердження відповідності імпортного товару необхідним технічним регламентам, нанесення на товар знаку відповідності або подання повідомлення Міненерго про введення в обіг таких товарів, стосовно яких не виконано вимоги технічних регламентів.

Відповідно, до 11.11.2022 (дата набрання чинності постановою КМУ від 09.11.2022 №1260) підстави для застосування режиму звільнення від оподаткування ПДВ та сплати ввізного мита відсутні; після 11.11.2022 використання податкової пільги є обов`язковим з наданням документального підтвердження відповідності товару технічним регламентам та маркуванням знаком, в іншому випадку розмитнення ввезеного на митну територію України товару здійснюється у загальновстановленому порядку (зі сплатою ПДВ та ввізного мита).

16.11.2022 КМ України прийняв постанову №1288, що набула чинності 17.11.2022, якою Уряд спростив вимоги до митного оформлення при імпорті генераторів та енергетичного обладнання. Даною постановою блокуюча виноска була виключена та доповнено шість постанов КМУ про затвердження певних технічних регламентів, дія яких може поширюватись на відповідні товари; тимчасово (до припинення або скасування воєнного стану та протягом наступних 90 календарних днів) передбачається не застосовувати до таких товарів вимоги про наявність декларації про відповідність та маркування знаком відповідності технічним регламентам.

Як вбачається з документів, наданих позивачем до митного оформлення (додаються), товар «Бензиновий генератор електроенергії GW3500ig (great White3500ig)» в кількості 160 штук на загальну суму 64 тис.євро ввезено на митну територію України та подано митну декларацію до митного оформлення 08.11.2022, тобто ще до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1260 від 09.11.2022 та набрання нею законної сили, відповідно в силу приписів п.187.8 ст.187 ПК України за операцією із ввезення товарів на митну територію України у ТОВ «ВОСТОК» виникли податкові зобов`язання, податок на додану вартість сплачений Товариством 15.11.2022.

Заа нормами п.30.3 ст.30 ПК України на день виникнення у ТОВ «ВОСТОК» податкових зобов`язань за операцією із ввезення бензинових генераторів електроенергії GW3500ig на митну територію України платник податків не мав права використовувати податкову пільгу через відсутність законодавчо встановлених підстав.

Також, на день ввезення товару на митну територію України (08.11.2022) законодавство України не зобов`язувало імпортера мати, оформляти, подавати під час митного оформлення товару декларації про відповідність та здійснювати маркування імпортного товару знаком відповідності технічним регламентам. Під час перебування товару під митним контролем оформлення такої документації, по-перше, є фізично неможливим, а по-друге, навіть при її наявності такі документи не приймаються митним органом для звільнення від сплати ПДВ та ввізного мита (застосування пільги) з огляду на дату початку митного оформлення - 08.11.2022, як то передбачено п.187.8 ст.187 ПК України (така відповідь отримана декларантом від митного органу після процедури консультацій, проведеної відповідно до Митного кодексу України).

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Європейський суд із прав людини у рішенні від 20.10.2011 «Рисовський проти України» підкреслив особливу важливість принципу «належного управління». Зокрема на державні органи покладено обов`язок уводити внутрішні процедури, які посилять прозорість та ясність їх дій, мінімізують ризик помилок і будуть сприяти юридичній визначеності в цивільних правовідносинах, що зачіпають майнові інтереси. Згідно з п.71 зазначеного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З викладеного вбачається, що включення ТОВ «ВОСТОК» сплаченої суми податку на додану вартість в розмірі 517626 грн. до складу податкового кредиту за листопад 2022 року та заявлення цієї суми до бюджетного відшкодування за операцією з ввезення на митну територію України бензинових генераторів електроенергії узгоджується з приписами п.185.1 ст.185, п.187.8 ст.187, п.198.2 ст.198, п.200.1 та п.200.4 ст.200 ПК України. Не використання Товариством податкової пільги по податку на додану вартість відповідно до п.71 підрозділу 2 розділу ХХ ПК Україна за відсутності на дату виникнення податкових зобов`язань законодавчо встановлених підстав є правомірним та відповідає вимогам п.30.3 ст.30 ПК України.

Таким чином, висновки ГУ ДПС у Миколаївській області про завищення суми податкового кредиту на 517626 грн. по операціях з ввезення на митну територію бензинових генераторів та завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за листопад 2022 року, на 517626 грн., є помилковими та необґрунтованими; відповідачем не обґрунтовано та не доведено порушення платником податків п.71 підрозділу 2 розділу ХХ, п.30.4 ст.30, пп. в) п.185.1 ст.185 п.200.1, пп. б) п.200.4 ст.200 ПК України.

При цьому, встановлення неправомірності та протиправності висновків відповідача про завищення позивачем суми податкового кредиту на 517626 грн. по операціях з ввезення на митну територію бензинових генераторів та завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за листопад 2022 року, на 517626 грн., буде мати наслідком неправомірність застосованих штрафних санкцій в розмірі 258813 грн.

Стаття 123 ПК України регламентує застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання.

З аналізу п.123.3 ст.123 ПК України вбачається, що контролюючий орган застосовує до ТОВ «ВОСТОК» штрафну санкцію за умисні діяння, що зумовили зменшення суми бюджетного відшкодування, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів.

Згідно розрахунку штрафної санкції, що додається до оскаржуваного повідомлення-рішення, до ТОВ «ВОСТОК» застосовано штраф у розмірі 50%. Повторність діяння обґрунтована податковим повідомленням-рішенням від 18.01.2023 №, прийнятим ГУ ДПС у Волинській області за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

Отже, суд вважає, що застосування п.123.3 ст.123 ПК України до позивача є безпідставним та протиправним.

При цьому суд звертає увагу, що за операцією із ввезення на митну територію України товарів платник податків діяв відповідно до вимог ПК України та своєчасно, в повному обсязі сплатив податок на додану вартість в сумі 517626 грн, отже висновок відповідача про умисне вчинення позивачем діяння, що зумовило зменшення суми бюджетного відшкодування, є необґрунтованим, а застосування штрафної санкції безпідставним.

У зв`язку з необґрунтованістю, податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В1», яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за листопад 2022 року на суму 517626 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 258813 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 по справі №160/4944/19 зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10.03.2020 по справі №826/12108/18, неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків.

Враховуючи викладене, вбачається, що оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям ч.2 ст.2 КАС України, а саме є необґрунтованими, отже підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо вимоги про відшкодування позивачу судових витрат на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 70000,00грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

У підтвердження факту надання позивачу адвокатом Ткаченко О.І. правничої допомоги ним до суду подано копії настпуних документів: договір №43/21 від 01.11.2021р. про надання правової (правничої) допомоги адвокатом Ткаченко О.І., протокол від 28.03.2023 №8 узгоджено договірну ціну та встановлено гонорар адвоката у фіксованому розмірі 75000,00 грн.

В свою чергу, 10.04.2023 Товариством здійснено передоплату в розмірі 5000,00 грн., про що вказано в договорі від 01.11.2021р.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Згідно пунктів 1, 3 ст.132, п.2 ст.134 КАС України витрати на правничу допомогу адвоката належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Оцінивши вищезазначені документи, суд прийшов до висновку про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги позивачу адвокатом Ткаченко О.І.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Частиною першою статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначене свідчить, що відповідач, як особа, яка заперечує відносно визначеного позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 15.02.2022 у справі № 280/569/21.

Надаючи оцінку доводам позивача про відшкодування судових витрат у цій справі та визначаючись щодо співмірності та обґрунтованості заявлених до відшкодування на користь позивача судових витрат, суд виходив з фактичного підтвердження позивачем розміру судових витрат, відповідно до наданих документів.

При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в цій справі є вимога про перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Ця справа відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України відноситься до справ незначної складності. Крім цього, такі справи мають масовий характер.

Разом із цим, розмір вартості правничої допомоги адвоката визначено у розмірі 70000,00 гривень, що є неспівмірним із заявленими позовними вимогами та обсягом наданих до справи доказів в обгрунтування наданої адвокатом правової допомоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Судовий збір розподіляється згідно вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (вул. Європейська, 8, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв, 54001, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В4».

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «ПН».

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.03.2023 №04 форми «В1».

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (вул. Європейська, 8, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ) судовий збір в розмірі 17014,00грн., сплачений платіжним дорученням від 04.04.2023р. №6172.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" (вул. Європейська, 8, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35000,00 (тридця п`ять тисяч гривень 00 коп.).

7. В решті вимоги щодо стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Восток" судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов