Справа № 600/2437/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/2437/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач) щодо відмови у скасуванні постанови старшого державного виконавця Мельничука Степана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн;

зобов`язати Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанову старшого державного виконавця Мельничука Степана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач вказував, що бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки за наслідками розгляду звернення йому відмовлено у скасуванні постанови старшого державного виконавця Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельничука Степана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 61770180 від 14.04.2020.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що наявні підстави для задоволення позову та зобов`язання відповідача скасувати постанову старшого державного виконавця Мельничука Степана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.06.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Пунктом 4 вказаної ухвали, з метою повного та всебічного розгляду справи, витребувано з відповідача письмові докази, які стосуються спірних правовідносин.

На виконання вимог ухвали суду, Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав до суду копії матеріалів виконавчих проваджень ВП № 61770180 та ВП № 50990572.

Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не скористався правом подання відзиву на адміністративний позов в порядку ст. 162 КАС України.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.04.2016 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50990572 стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2250/2010, виданого 15.03.2011 Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення з позивача на користь АТ Райфайзен банк аваль борг у сумі 1450563,77 грн.

06.02.2017 державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову по виконавчому провадженні № 50990572 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 145056,38 грн.

13.03.2020 державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) по виконавчому провадженні № 50990572 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий збір в сумі 143043,58 грн винесено в окреме провадження.

14.04.2020 державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61770180 стосовно боржника ОСОБА_1 з примусового виконання постанови № 50990572, виданої 13.03.2020 Кіцманським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 143043,58 грн.

29.03.2023 позивач звернувся із заявою до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн.

За результатами розгляду вказаної заяви, 06.04.2023 Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив на адресу позивача лист за вих. №. 12170, в якому повідомив, що виконавче провадження про стягнення виконавчого збору у сумі 143043,58 грн на користь держави було відкрите до сплати ним заборгованості за кредитом. У зв`язку з наведеним, відповідач відмовив позивачу у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020.

20.04.2023 позивач звернувся із скаргою до Міністерства юстиції України, в якій просив зобов`язати Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанову старшого державного виконавця Мельничука Степана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн.

Вказана скарга Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України скерована за належністю до Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що повідомлено представника позивача листом від 26.04.2023.

За наслідками розгляду скарги, 09.05.2023 Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направило на адресу позивача лист за вих. № П-65/082-10/70, яким повідомлено про відсутність правових підстав для розгляду звернення в частині оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби. Роз`яснено позивачу право звернутися до суду, з урахуванням вимог Закону України Про звернення громадян.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).

Частиною 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Положеннями ст. 17 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються. Рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.

Згідно ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З огляду на наведене, суд вважає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце лише в тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач розглянув заяву позивача від 29.03.2023 та надав вичерпну та вмотивовану відповідь в строк та в межах своїх повноважень, відповідно до вимог Закону № 393/96-ВР.

При цьому, суд враховує, що за наслідками розгляду скарги поданої до Міністерства юстиції України, 09.05.2023 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено позивачу про відсутність правових підстав для розгляду звернення в частині оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби та роз`яснено право звернутися до суду, з урахуванням вимог Закону України Про звернення громадян.

Беручи до уваги вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність в діях відповідача ознак протиправності та визнання протиправною відмови відповідача від 06.04.2023 № 12170 щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Положеннями п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога це вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки позовна вимога позивача про зобов`язання відповідача скасувати постанову старшого державного виконавця Мельничука Степана Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн, є похідною вимогою та залежить від задоволення основної вимоги, тому також не підлягає до задоволення.

Стосовно обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до висновку, що сформульований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, який в подальшому було підтримано Верховним Судом, зокрема у постановах від 22.08.2019 у справі № 288/1557/16-а та від 29.11.2022 у справі № 420/2429/20, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього видно, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із адміністративним позовом.

Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом спору у даній справі, серед іншого, є бездіяльність відповідача щодо відмови у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору.

Порушення своїх прав та інтересів позивач фактично обґрунтовує тим, що незгідний з постановою про стягнення виконавчого збору ВП № 50990572 від 06.02.2017, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП № 61770180 від 14.04.2020.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається, що позивач оскаржував в судовому порядку постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 50990572 від 06.02.2017.

Окремо суд звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення виконавчого збору та зобов`язання відповідача скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення виконавчого збору не забезпечить відновлення порушеного права, оскільки не відповідає способу, що передбачений законодавством.

Зокрема, ч. 2, 5 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовано ст. 287 КАС України.

Так, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

На переконання суду, незгода позивача з постановою про стягнення виконавчого збору ВП № 50990572 від 06.02.2017, на підставі якої відкрито виконавче провадження ВП № 61770180 від 14.04.2020, є підставою для звернення до суду з позовною заявою, з урахуванням вимог ст. 74 Закону України Про виконавче провадження та ст. 287 КАС України, про визнання протиправною та скасування вказаної постанови про стягнення виконавчого збору.

Більше того, із комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що у червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просив: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельничука С.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні ВП №61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн; cкасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні №61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн, винесену старшим державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельничуком С.М.

За вказаною позовною заявою, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10.06.2022 у справі № 600/2051/22-а позовну заяву ОСОБА_1 до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу.

Крім того, із комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду та Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що у червні 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просив: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельничука С.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні ВП №61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн; cкасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2020 у виконавчому провадженні № 61770180 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 143043,58 грн, винесену старшим державним виконавцем Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Мельничуком С.М.

За вказаною позовною заявою, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 01.08.2022 у справі № 600/2188/22-а позовну заяву ОСОБА_1 до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу.

Враховуючи невідповідність обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд вважає, що вказана обставина є окремою підставою для відмови в задоволенні позову.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Позивач під час розгляду справи по суті, не довів належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачами судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 14, 72 - 77, 139, 241 - 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кіцманського відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Кіцманський відділ державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Миколайчука, 1, м. Кіцмань, Чернівецька область, ).

Суддя В.К. Левицький