Справа № 160/2183/23
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2023 року м. Дніпросправа № 160/2183/23
(суддя Калугіна Н.Є., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі №160/2183/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 лютого 2023 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , згідно з яким, просить:

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 282 від 23.11.2022 року в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 23.11.2022 року;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 282 від 23.11.2022 року в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 23.11.2022 року;

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 284 від 25.11.2022 року в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 284 від 25.11.2022 року в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року;

- визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 13.01.2023 року «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини» в частині позбавлення виплати щомісячної премії за листопад 2022 року та додаткової винагороди за листопад 2022 року;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 13.01.2023 року «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини» в частині позбавлення виплати щомісячної премії за листопад 2022 року та додаткової винагороди за листопад 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за листопад 2022 року, відповідно до Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та іншим особам» від 07.06.2018 року № 260;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за листопад 2022 року, відповідно до Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Позов обґрунтовано тим, що накази командира військової частини НОМЕР_1 № 282 від 23.11.2022, № 284 від 25.11.2022 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 27 від 13.01.2023 «Про результати службового розслідування за фактом самовільне залишення військової частини» в частині позбавлення виплати надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року, позбавлення щомісячної премії за листопад 2022 року, додаткової винагороди за листопад 2022 року є протиправними, з огляду на порушення положень ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ та Порядку №260. Крім того, спірні накази №282 від 23.11.2022, № 284 від 25.11.2022 прийняті до проведення службового розслідування з приводу можливого самовільного залишення позивачем військової частини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправним та скасував наказ командира військової частини НОМЕР_1 №282 від 23.11.2022 року в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 23.11.2022 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що наказ № 282 в частині позбавлення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення з 23.11.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки визнаючи цим наказом позивача таким, що самовільно залишив військову частину та позбавляючи його всіх видів забезпечення з 23.11.2022, відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII та Порядку № 260, так як зазначений наказ прийнято до проведення службового розслідування з приводу можливого самовільного залишення позивачем військової частини. Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування наказу від 25.11.2022 № 284, суд першої інстанції виходив з того, що позивач викладаючи позовні вимоги просив визнати протиправним та скасувати вказаний наказ в частині позбавлення позивача надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року, тоді як відповідно до змісту наказу від 25.11.2022 № 284 такі виплати позивачу наказано провести. Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування наказу №27 від 13.01.2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення позивача виплат здійснено після проведення службового розслідуванням за результатами якого встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини, а тому дії командира військової частини НОМЕР_1 в цій частині є правомірними. При цьому, суд першої інстанції зауважив, що позивачем жодних доводів щодо невчинення ним самовільного залишення військової частини у позовній заяві не наведено, належних доказів на спростування висновків відповідача про порушення позивачем статей 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України матеріали справи не містять. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції при вирішенні справи не повно встановив обставини справи, які вплинули на правильність її вирішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.11.2022 № 282 позивача визначено вважати таким, що вибув 23.11.2022 року та самовільно залишив частину. Відповідно до розділу І пункту 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 не виплачувати грошове забезпечення з 23 листопада 2022 року. Зняти з усіх видів забезпечення (а.с.8).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 24.11.2022 № 531, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 ( зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 призначено службове розслідування стосовно визначення ступеня вини незаконно відсутнього на службі без поважних причин старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 (а.с.9).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.11.2022 № 283 позивача визначено вважати таким, що прибув 24.11.2022 року після самовільного залишення частини. Відповідно до розділу І пункту 15 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 поновити грошове забезпечення з 24 листопада 2022 року (а.с.65).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2022 № 284, відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента У країни від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (зі змінами) та наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 24 листопада 2022 року №120-РС, позивача увільнено від займаної посади та визначено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби - м. Кам`янське.

З 25 листопада 2022 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення з 25 листопада 2022 року (а.с.29).

Виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року (військовослужбовець позбавлений преміювання за самовільне залишення частини згідно наказу по стройовій частині від 23 листопада 2022 року №282).

Вислуга років у Збройних Силах України станом на 25 листопада 2022 року становить: за календарем 00 років 08 місяців 28 днів, пільгова 00 рік 00 місяців 00 днів, загальна 00 років 08 місяць 28 днів.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась, грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік не отримував.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2016 року №260, за 2022 рік не отримував.

Підставою вказаного наказу зазначено наказ командувача військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 24.11.2022 № 120-РС.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 24.12.2022 № 639, строк службового розслідування продовжено терміном на 30 діб до 21.01.2023 включно (а.с.30).

Відповідно до витягу з акта службового розслідування в ході службового розслідування встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 внаслідок низької дисциплінованості самовільно залишив військову частину 23.11.2022 року (а.с.53-58).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарчої діяльності) від 13.01.2023 № 27 визначено:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. За порушення вимог статей 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнути до дисциплінарної відповідальності старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .

3. Відповідно до п. 31.6 Наказу Міністерства оборони України «При затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07 червня 2018 року № 260 позбавити старшого солдата ОСОБА_1 щомісячної премії за листопад 2022 року.

4. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України під 28.02.2022 року №168 та п.9.4 статті 9 окремого доручення Міністерства оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року (самовільне залишеним військової частини, місця служби), позбавити старшого стрільця І стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 додаткової винагороди за листопад 2022 року.

5. Заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_2 підготувати проект протоколу про адміністративні правопорушення та з матеріалами адміністративної справи направити до районного суду, для прийняття рішення у встановленому законом порядку.

6. Заступнику начальника батальйону з морально-психологічного забезпечення старшому лейтенанту ОСОБА_2 провести роз`яснювальну бесіду, щодо вимог статей Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України пов`язаних із самовільним залишенням частини (а.с.53-58).

Законність та обґрунтованість наказів №282, №284 та №27 в частині позбавлення позивача грошового забезпечення, надбавки за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання за вислугу років, щомісячної премії та додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року за листопада 2022 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що позивач оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, враховуючи положення статті 308 КАС України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами другою-четвертою статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.

Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог ст. 26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

При цьому, згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Згідно з вимогами п.15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Згідно з вимогами пункту 15 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Згідно пунктів 1, 3 розділу ХVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Відповідно до розділу ХVI Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках:

за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь, позбавлення військового звання - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення військового адміністративного правопорушення або адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - за місяць, у якому така постанова надійшла до військової частини;

у разі накладення на військовослужбовця в календарному місяці більше трьох дисциплінарних стягнень, крім дисциплінарного стягнення "зауваження", - за місяць, у якому накладено дисциплінарні стягнення, або за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром;

у разі відрахування з ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи через невиконання індивідуального навчального плану (індивідуального плану наукової роботи) або недисциплінованість - за місяць, у якому було здійснено відрахування;

у разі неуспішного закінчення ад`юнктури або докторантури вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти або науково-дослідної установи - за місяць, у якому закінчилося навчання;

у разі звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем - з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення;

у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності;

у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів - за місяць, у якому сталася аварія, подія, пов`язана із загибеллю людей.

Відповідно до п. 17 розділу І вказаного Порядку, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць(крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п.п. 9.4 п. 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 щодо врегулювання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з акту службового розслідування, встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини (а.с.53-58).

Враховуючи те, що службовим розслідуванням встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини, що позивачем не спростовано, відповідач діючи у межах своїх повноважень, враховуючи вимоги Порядку № 260, згідно з яким військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються за невихід на службу (навчання) без поважних причин та вимоги Постанови №168 і п.п. 9.4 п. 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 згідно з якими не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували до наказів про виплату додаткової винагороди передбаченої постановою КМУ №168, обґрунтовано прийняв наказ №27 від 13.01.2023 року про позбавлення позивача права на отримання премії та додаткової винагороди.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2022 № 284, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.11.2022 № 284, відповідно до пункту 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (зі змінами) та наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 24 листопада 2022 року №120-РС, позивача увільнено від займаної посади та визначено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби - м. Кам`янське.

З 25 листопада 2022 року позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з продовольчого забезпечення з 25 листопада 2022 року.

Визначено виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року (військовослужбовець позбавлений преміювання за самовільне залишення частини згідно наказу по стройовій частині від 23 листопада 2022 року №282).

Зважаючи на те, що відповідно до змісту вказаного наказу такі виплати позивачу наказано провести, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача в частині протиправного позбавлення його надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 % посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років з 01 по 25 листопада 2022 року наказом №284 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не впливають на правильність вирішення цієї справи судом першої інстанції доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що він не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності по факту самовільного залишення військової частини, оскільки предметом спору у цій справі є правомірність рішень відповідача щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення виплати щомісячної премії та додаткової винагороди.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі №160/2183/23 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 липня 2023 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя А.О. Коршун