Справа № 308/5106/23
Суддя: Крегул М. М.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/5106/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Крегул М.М.,

за участю секретаря судового засідання Цмур Т.М.,

представника позивача Свида О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1: Департаменту патрульної поліції, відповідача 2: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Свида О.Г., звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача 1: Департаменту патрульної поліції, відповідача 2: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26.03.2023 року поліцейським Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області Готра Едуардом Михайловичем було складено на позивача постанову серії БАВ № 250616 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП України.

Позивач вважає, що постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

Зокрема вказує, що її транспортний засіб був зупинений без причини. Після зупинки автомобіля, працівник поліції не представився та при складанні самої постанови нечітко зазначив своє звання, прізвище, ім`я та по-батькові. Після того, як позивач попросила його представитись та пояснити причини зупинки її транспортного засобу їй, за твердженнями позивача, в грубій формі пояснили, що працівник поліції має право зупинити її, якщо вважає це за необхідне. Після цього у неї грубо почали вимагати документи та після цього склали на неї постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 250616 від 26.03.2023 року.

Також позивач зазначає, що їй не роз`яснили ні суть правопорушення, ані її права, не дали роз`яснень щодо того, що я маю право на правозахисника, зовсім нічого. Дії працівника поліції: зупинили, вимагали документи, склали постанову.

Працівник поліції не здійснив жодної дії щодо підтвердження того, що вона скоїла правопорушення (ні відео, ні свідків, жодного доказу).

Після зупинки транспортного засобу позивача, працівники поліції спочатку почали говорити, що вона не показала показник повороту при зміні руху, а потім нібито вона була не пристебнута пасками безпеки, хоча, як вважає позивач, працівники поліції рухаючись позаду її автомобіля не могли цього бачити. Вказує, що на законне прохання надати докази вчинення правопорушення - отримала відмову та повне ігнорування з боку поліцейських та психологічний тиск з боку поліцейських.

Також позивач наголошує, що вона просила працівників поліції забезпечити їй правову допомогу при складанні даної постанови, на що отримала відмову та повне ігнорування з їх боку.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що дана постанова винесена з грубим порушенням вимог закону, а тому просить суд її скасувати, стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

26.05.2023 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Черкасова М.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого зводяться до того, що працівником поліції законно було зупинено транспортний засіб відповідача та правомірно винесено оскаржувану постанову, їй було роз`ясненої права та обов`язки, повідомлено суть правопорушення. Під час розгляду справи було досліджено докази, зокрема відеозапис факту вчинення правопорушення, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 08.05.2023 року провадження у справі відкрито і призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Свида О.Г. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив такі задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) та ст.286 КАС України.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України Про Національну поліцію, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 5 статті 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст.258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як встановлено судом, 26.03.2023 року о 02 год. 20 хв., в м. Ужгород, проспект Свободи, 2, інспектором взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Готрою Е.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 250616, згідно якої 26.03.2023 року о 01 год. 06 хв. в м. Ужгород, по вул. Л.Толстого, 44, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом BMW X3 н.з. НОМЕР_1 не увімкнула покажчик повороту при зміні напрямку руху, а саме при перестроюванні в крайню ліву смугу. Також водій керувала транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не була пристебнута паском безпеки, чим порушила п.п.2.3. в, 9.2.б ПДР України та скоїла адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 510 грн..

З дослідженого у судовому засіданні долучного відеозапису з нагрудних камер поліцейських та відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції вбачається, як 26.03.2023 року о 02 год. 20 автомобіль марки BMW X3 НОМЕР_2 рухається по вул. Л.Толстого в м. Ужгород, та на якій наявні три смуги руху в одному напрямку, в середній смузі. Так, при перестроюванні з смуги руху водієм ОСОБА_1 на вказаному автомобілі в крайню ліву смугу, останнім не було увімкнено лівий покажчик повороту до початку здійнення зазначеного маневру, тобто , перед перестроюванням , всупереч вимогам п. 9.2б ПДР України .

Дані обставини зафіксовані на відеофайлі «video_2023-03-30_11-00-41», а саме на 21 секунді відеозапису видно , як автомобіль марки BMW X3 НОМЕР_2 здійснює перестроювання в крайню ліву смугу руху, однак, перед здійсненням цього маневру покажчик повороту увімкнено не було. Такий було увімкнено водієм ОСОБА_1 вже безпосередньо після здійснення маневру, а саме -на 24 секунді відеозапису.

Після зупинки автомобіля марки BMW X3 НОМЕР_2 , працівник поліції підійшов до авто та повідомив водія ОСОБА_1 про причини зупинки відеофайл «export-8amle». На цьому ж відеозаписі зафіксовано, що водій не був пристебнутий ременем безпеки.

На переконання суду, дані обставини спростовують доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність доказів про порушення нею правил дорожнього руху, безпідставність зупинки та не роз`яснення їй суті правопорушення.

У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Так зокрема, відповідно до пункту 2.3. в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 9.2.б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Диспозицією ч. 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП відповідальність передбачена за порушення, в тому числі, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Як було вище встановлено позивач при перестроюванні в крайню ліву смугу руху не увімкнула відповідний покажчик повороту та не користувалася ременем безпеки.

Відтак, позивач порушила приписи пунктів 2.3.в, та 9.2.б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідно.

Щодо доводів позивача, що працівником поліції не було здійснено жодних дій щодо підтвердження скоєння нею правопорушень, такі також спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудних камер поліцейських відеофайл «export-8amle», з якого вбачається, що працівником поліції ознайомлено позивача із відеозаписом факту порушення нею правил дорожнього руху, а саме 20 хвилина 26 секунд відеозапису.

Щодо тверджень позивача про те, що вона просила працівників поліції забезпечити їй захисника, суд критично оцінює такі, оскільки, чинним законодавством не передбачено обов`язку поліцейських під час розгляду ними справ про адміністративні правопорушення забезпечувати особам захисника. Мати захисника є виключним правом особи відносно якої розглядаються адмініматеріали.

Згідно ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Такого висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду у своїй постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19.

Разом з тим ч. 4 ст. 161 КАС України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Підсумовуючи наведене, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (не увімкнення відповідного покажчику повороту при здійсненні маневру перестроювання та не користування пасками безпеки) мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №250616 від 26.03.2023 року та відповідно відсутність підстав для задоволення позовної заяви.

З огляду на вищевикладене, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 121, 247, 251, 258, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача 1: Департаменту патрульної поліції, відповідача 2: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та проголошено 19.07.2023 року о 16 год. 15 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул