Справа № 559/2363/23
Суддя: Панчук М. В.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2363/23
Провадження № 2-а/559/35/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно Рівненської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до УПП у Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАС №7280089 від 04.07.2023. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.07.2023 він керував т/з "Nissan Rogue", д.н.з. НОМЕР_1 , близько 16:00 в м. Дубно по вул. Замковый, 51 був зупинений інспектором УПП в Рівненській області капралом поліції Карташовою Д.В. Як повідомила інспектор, причиною зупинки слугувало керування т/з з непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 ПДР України. Відразу після зупинки інспектором, позивачем було заявлено клопотання про надання йому доказів вчинення вказаного правопорушення, однак інспектором було повідомлено, що такі докази відсутні. 04 липня 2023 року інпектором Карташовою Д.В. було винесено постанову про накладення адімінстративного стягнення ерії ЕАС №7280089, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виглядлі штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вважає, що дана постанова винесена з порушенням чинного законодавства. Також зазначає, що згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 керував т/з "DAF XF 95.480", д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , проте вказаного траспортного засобу у користування позивача ніколи не було та він ним не керував, ОСОБА_2 є для позивача невідомою особою, прізвище позивача у постанові зазначено як « ОСОБА_3 », проте паспорт громадянина України і посвідчення водія видане позивачу на прізвище « ОСОБА_4 ». Вважає, що дана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, а притягнення його до відповідальності безпідставним. У зв`язку з чим, наявні підстави для задовлення його позовних вимог та скасування даної постанови. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 4400 грн.

Ухвалою суду від 12 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Ходак С.К. подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача УПП в Рівненській області ДПП в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. 21 липня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого УПП в Рівненській області позов не визнає. У відзиві зазначено, що з постанови серії ЕАС 7280089 від 04.07.2023 слідує, що позивач 04.07.2023 року, рухаючись в м. Дубно по вул. Замкова, 51, керуючи транспортним засобом "Nissan Rogue", д.н.з. НОМЕР_3 , який обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки. Вказаним порушив п. 2.3 «в» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Поліцейський виявив порушення, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення. З боку інспектора патрульної поліції не здійснювалося будь-яких перешкод щодо реалізації позивачем своїх прав, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Відеоматеріали додані до позовної заяви підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. З відеоматеріалів чітко видно, що водій керував транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки. Надані відеоматеріали підтверджують також, що розгляд справи проводився в порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП. Також вказує, що на службовому планшеті із технічних причин стався збій, тому система помилково підтягнула т/з "DAF XF 95.480", д.н.з. НОМЕР_2 . Проте інспектором було виявлено помилку та внесено зміни у постанову, а сааме зазначено автомобіль "Nissan Rogue", д.н.з. НОМЕР_3 . Позивачу було запропоновано отримати копію постанови із виправленням описки, проте він відмовився. Щодо неточностей у прізвищі вказує, що під час перевірки документів через службовий планшет, поліцейський зазначає номер та серію документу, а оперативна система автоматично здійснює пошук відомостей згідно запиту. Відповідно бази Інформаційного порталу НПУ, станом на 04.07.2023 позивач мав діюче посвідчення водія серії НОМЕР_4 , в якому зазначено прізвище « ОСОБА_3 », тому вважає за необхідне витребувати у позивача оригінал посвідчення водія. Вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинного законодавства в межах компетенції поліцейського патрульної поліції. Позивач не довів та не підтвердив належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, тому у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. До відзиву також долучено відеоматеріали фіксація події.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи (ч. 1 ст. 283 КУпАП).

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7240552 року вбачається, що 04.07.2023 року о 16:25 в м. Дубно по вул. Замкова,51, ОСОБА_5 керував ТЗ, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України порушення правил користування ременями безпеки та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Постановлено застосувати до ОСОБА_5 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.97

Разом з тим, стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивач, керуючи т/з, не був пристебнутий ременем пасивної безпеки.

Відповідно до cт. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, як вбачається з даної статті, доказом вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку є пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

В судовому засіданні переглянуто долучений відповідачем відеозапис, з якого вбачається, як по дорозі рухається автомобіль "Nissan Rogue". Разом з тим, на даному записі не видно самого водія, а також, що водій керував транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки. Також на даному відео зафіксовано факт зупинки вказаного транспортного засобу. Коли до водія підійшли працівники поліції, водій пояснив, що був пристебнутий, однак відстебнув ремінь відразу після зупинки автомобіля. що не заборонено законодавством. За таких обставин, вказаний диск із відеозаписом не може розцінюватися як доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, оскільки не містить обставин, що мають значення для вирішення справи та спростовує обставини вчинення правопорушення.

Таким чином, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушеннь правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем суду не надано. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018 Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Згідно ст. 159 ч. 4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст. 3, 8 Конституції України, ст. 8 КАС України).

Зі змісту ч. 3 ст. 62 Конституції України вбачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Із змісту оскаржуваної постанови стає зрозуміло, що вимоги норм закону щодо дослідження обставин справи поліцейським не були дотримані, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення позивачем правопорушення, За таких умов, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП залишається недоведеним.

Сама ж по собі наявність такої постанови не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому, суд приймає як описки зазначені у оскаржуваній постанові написання прізвища позивача та назви траснпортного засобу, що не впливає на рішення суду по суті справи.

Відповідно до ст. 7 КупАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати, а провадження закрити.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: залишає постанову без зміни; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу.

Зважаючи на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», наявні підстави для стягнення такого у дохід держави.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4400 гривень, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч. 1- 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: Ордер серія ВК №1093643 від 06.07.2023, квитанцію до прибуткового касового ордера №18 від 10.07.2023, Розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 06.07.2023 та Договір про надання правничої допомоги від 06.07.2023 (а.с.11-14).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, у відзиві на позов, відповідачем, окрім заперечень по суті позовних вимог щодо оскаржуваної постанови, також висловлено заперечення і щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката та зазначено, що сума витрат є не співмірною із складністю справи.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на те, що відповідачем висловлено заперечення стосовно заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4400 грн є не співмірною із складністю справи, у зв`язку з чим, зважаючи на усталену практику в даній категорії справ та строки розгляду, останню необхідно зменшити та стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 1000 грн витра на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Рівненській області ДПП (юридична адреса: вул. С.Бандери, 14-А, м. Рівне, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу та закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7280089 від 04.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Рівненській області області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, сплачених за надання правової допомоги, в іншій частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Панчук