Справа № 500/2481/23
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2481/23

20 липня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №34 від 03.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 без зарахування до трудового стажу періоду роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022,

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" - з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 15.12.1988, з 12.01.1990 по 18.01.1994 - ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 грудня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , 24.02.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши разом із поданими документами також архівну довідку №47/03-16/10 від 20.12.2022, видану Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області, у якій зазначена інформація про періоди роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке", а саме, на підставі документів: книг обліку розрахунків заробітної плати за 1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1998, 1999 роки, зазначено, що датою вступу до колгоспу є 15.01.1982, та по наявних документах позивач працювала у колгоспі імені ОСОБА_2 , ПСП "Вербовецьке" з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 15.12.1988, з 12.01.1990 по 18.01.1994, з 26.12.1998 по 10.03.1999. Окрім того у довідці зазначено відомості про кількість зароблених трудоднів трудову участь в колгоспному виробництві (людиноднів), та розмір заробітної плати за періоди роботи у колгоспі.

Розглянувши подану заяву та документи відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області листом від 08.03.2023 повідомив позивача, що рішенням від 03.03.2023 №34 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатнім страховим стажем. Як слідує із вказаного рішення страховий стаж позивача становить 27 років 05 місяці 13 днів, а відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 на призначення пенсії за віком з 01.01.2022 мають право особи після досягнення 60 років та наявного страхового стажу не менше 29 років.

До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022, оскільки згідно з актом №1900-1103-1/703 від 20.02.2023, складеним за результатами перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії, ім`я " ОСОБА_3 " в первинних документах, не відповідає паспортним даним " ОСОБА_4 ".

Позивач вважає, що неврахування у повному обсязі відповідачем періоду роботи в колгоспі згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022 є безпідставним, рішення про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 31.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до статей 162-164 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

15.06.2023 відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

З посиланням на норми чинного пенсійного законодавства України, вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийняте законне та обґрунтоване рішення з огляду на відсутність необхідного страхового стажу, так як за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно з довідкою №47/03-16/10 від 20.12.2022, оскільки згідно з актом №1900-1103-1/703 від 20.02.2023, складеним за результатами перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії ім`я " ОСОБА_3 " зазначене в первинних документах не відповідає паспортним даним (" ОСОБА_4 ").

16.06.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив, де зазначено, що позивач 24.02.2023 звернулася в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №34 від 03.03.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії та конкретизовано причини такої відмови.

Крім того, керуючись ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV та п.п.3 п.4.2 розділу IV Порядку №22-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснило перевірку первинних документів щодо достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 05.12.2022 №795/03-14 на ім`я ОСОБА_1 за періоди роботи з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 15.12.1988, з 12.01.1990 по 18.01.1994, з 26.12.1998 по 10.03.1999 та встановило, що в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за вказані періоди зазначено " ОСОБА_5 ", " ОСОБА_5 ", " ОСОБА_1 ", що не співпадає з паспортними даними позивача.

Тому правові підстави для врахування зазначеної довідки при обчислення страхового стажу відсутні. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів справи 24.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши необхідні документи.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Як видно зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №34 від 03.03.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 29 років.

Згідно поданих документів та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу з бази даних реєстру застрахованих осіб, страховий стаж заявника складає 27 років 05 місяців 13 днів, що є недостатнім для права на призначення пенсії за віком.

За наданими документами до трудового стажу не зарахований період роботи в колгоспі згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022, оскільки згідно з актом №1900-1103-1/703 від 20.02.2023, складеним за результатами перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії, ім`я " ОСОБА_3 " в первинних документах, не відповідає паспортним даним "Людмила".

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (далі - Закон №1058-ІV)

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV починаючи з 1 січня 2022 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25,4.

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Як видно з матеріалів справи позивач при зверненні до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком подала довідку за №47/03-16/10 від 20.12.2022, видану Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області, у якій зазначена інформація про періоди її роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке", а саме, на підставі документів: книг обліку розрахунків заробітної плати за 1982, 1983, 1986, 1987, 1988, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1998, 1999 роки, зазначено, що дата вступу в колгосп ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , по наявних документах вона працювала у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 15.12.1988, з 12.01.1990 по 18.01.1994, з 26.12.1998 по 10.03.1999.

На зворотній стороні довідка №47/03-16/10 від 20.12.2022 Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області зазначено відомості про кількість зароблених трудоднів трудову участь в колгоспному виробництві (людиноднів), та розмір заробітної плати за періоди роботи у колгоспі, зокрема:

1982 вироблено трудоднів 46, сума 233,67

1983 вироблено трудоднів 219, сума 850,70

1986 вироблено трудоднів 279, сума 1353,53

1987 вироблено трудоднів 356, сума 1948,87

1988 вироблено трудоднів 248, сума 1406,34

1990 вироблено трудоднів 309, сума 2181,31

1991 вироблено трудоднів 151, сума 1798,46

1992 вироблено трудоднів 290, сума

НОМЕР_1 вироблено трудоднів 335, сума

НОМЕР_2 вироблено трудоднів 15, сума

НОМЕР_3 вироблено трудоднів 5, сума 4,82

1999 вироблено трудоднів 77, сума 253,50.

Як вбачає зі змісту спірного рішення до страхового стажу позивача не зараховано період роботи в колгоспі згідно вказаної довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022, оскільки згідно з актом №1900-1103-1/703 від 20.02.2023, складеним за результатами перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії, ім`я " ОСОБА_3 " в первинних документах, не відповідає паспортним даним " ОСОБА_4 ".

З цього приводу суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.

Наявність сумнівів у органу Пенсійного фонду України відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

Так, відповідно до статті 66, частини 1 статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991, частини 1 статті 40, частини 3 статті 44, пункту 1 частини 1 статті 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003, статті 13-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010 посадовою особою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено перевірку первинних документів щодо достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 05.12.2022 №795/03-14 на ім`я ОСОБА_1 за періоди роботи з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 15.12.1988, з 12.01.1990 по 18.01.1994, з 26.12.1998 по 10.03.1999 та встановлено, що позивачем за:

1982 вироблено трудоднів 18, сума 233,67

1983 вироблено трудоднів 80, сума 850,70

1986 вироблено трудоднів 279, сума 1353,53

1987 вироблено трудоднів 304, сума 1948,87

1988 вироблено трудоднів 106, сума 1406,34

1990 вироблено трудоднів 254, сума 2181,31

1991 вироблено трудоднів 151, сума 1798,46

1992 вироблено трудоднів 244, сума 41510,00

1993 вироблено трудоднів 163, сума 1608151,00

1994 вироблено трудоднів 15, сума 242148,00

1998 вироблено трудоднів 5, сума 4,82

1999 вироблено трудоднів 71, сума 253,50.

Відповідно зроблено висновок, що відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1982 рік завищено на 28 людинодні. Відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1983 рік завищено на 139 людинодні. Відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1987 рік завищено на 52 людинодні. Відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1988 рік завищено на 142 людинодні. Відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1990 рік завищено на 55 людинодні. Відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1992 рік завищено на 46 людинодні. Відомості щодо відпрацьованих людиноднів за 1993 рік завищено на 172 людинодні, який викладено у акті №1900-1103-1/703 від 20.02.2023, що міститься в матеріалах справи.

Також у цьому акті зазначено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1982, 1986, 1987, 1998, 1999 роки зазначено ОСОБА_5 . У книгах обліку розрахунків по оплаті праці за 1983, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994 роки зазначено ОСОБА_5 . У книзі обліку розрахунків по оплаті праці за 1988 рік зазначено ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного суд вважає, що вказані розбіжності не можуть нівелювати відомості про стаж роботи позивача за спірний період та позбавляти її права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

За таких встановлених обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №34 від 03.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 без зарахування до трудового стажу періоду роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022, підлягають задоволенню.

Однак слід врахувати, що за положеннями статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" - з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 15.12.1988, з 12.01.1990 по 18.01.1994, однак згідно даних Форми РС-право їй зараховано до страхового стажу періоди догляду за дитиною до досягнення 3 років:

з 20.08.1981 по 23.06.1986 - 4 роки 10 місяців 4 дні.

з 21.06.1988 по 20.06.1991 - 3 роки

з 22.11.1993 по 21.11.1996 - 3 роки.

Таким чином, спірні періоди з 15.01.1982 по 20.11.1983, з 09.01.1986 по 23.06.1986, з 21.06.1988 по 20.06.1991, з 12.01.1990 по 20.06.1991, з 22.11.1993 по 18.01.1994 вже зараховано до страхового стажу позивача, та можуть бути враховані повторно, тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Також з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду до якого позивач звернулася із заявою від 24.02.2023, зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірний період роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" з 24.06.1986 по 20.06.1988, з 21.06.1991 по 21.11.1993 згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022 Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області у встановленому законом порядку з врахуванням вироблених трудоднів.

Згідно з приписами частини першої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично суд зв`язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини другої статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування частини другої статті 9 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Таким чином суд вважає за необхідне, застосовуючи частину другої статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення.

При цьому суд зауважує, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є суб`єктом владних повноважень, що зобов`язаний вчинити дії на виконання рішення суду, оскільки відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 №22-1 за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу

Як випливає із п. 4.10 Порядку, після прийняття відповідного рішення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Оскільки позивач проживає у межах територіальної юрисдикції Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, то саме цей пенсійний орган зобов`язаний розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно пункту 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №9 від 13.04.2023.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. (частина третя статті 139 КАС України)

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №34 від 03.03.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в частині не зарахування до трудового стажу періоду роботи у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 у колгоспі імені Кутузова, ПСП "Вербовецьке" з 24.06.1986 по 20.06.1988, з 21.06.1991 по 21.11.1993 згідно довідки №47/03-16/10 від 20.12.2022 Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області у встановленому законом порядку з врахуванням вироблених трудоднів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.02.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір в сумі 268,40 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір в сумі 268,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено і підписано 20 липня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.