Справа № 520/10196/23
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 липня 2023 року Справа № 520/10196/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (м-н. Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №335817 від 21.02.2023, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, якою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн.

- визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №335830 від 23.02.2023, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, якою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000.00 (сімнадцять тисяч) грн.

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанови про застосування адміністративно господарського штрафу, на думку позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач звернувся із позовом щодо неправомірності складання Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №335817.

23.02.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено Постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу №335830 згідно якої з ФОП ОСОБА_1 постановлено стягнути адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000.00 (сімнадцять тисяч) грн.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.02.2023 за № 115 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки», відділ державного нагляду (контролю) у Харківській області ліквідовано та утворено Відділ державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області.

Не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарських санкцій позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положенням про Державну службі України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 передбачено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (надалі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого виключно, зокрема: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1567 у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою, третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Відповідно до абзацу першого пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, що затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 (далі - Положення № 340) автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Абзац другий пункту 6.1 Положення №340 закріплює норму, що водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пунктом 6.3 Положення №340 встановлено, що водій, який керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Згідно із пунктом 1.4. Положення №340, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв; під час стихійного лиха, аварій та інших надзвичайних ситуацій; транспортними засобами Міністерства внутрішніх справ України (у тому числі Національної гвардії України), Міністерства оборони України, Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Національної поліції України та Державної прикордонної служби України або транспортними засобами, орендованими ними без водія, коли такі перевезення здійснюються з метою виконання завдань, покладених на ці державні органи, та під їх контролем; сільськогосподарськими підприємствами або підприємствами лісового господарства, якщо ці перевезення виконуються тракторами або іншою технікою, призначеною для місцевих сільськогосподарських робіт чи робіт у галузі лісового господарства, та слугують виключно для цілей експлуатації цих підприємств; закладами охорони здоров`я незалежно від форми власності.

З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що на Позивача поширюються норми Положення №340, а отже і Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2010 року за № 946/18241 (далі - Інструкція №385).

Транспортний засіб Позивача був обладнаний тахографом. Проте, у роздруківці відсутня інформація про водія транспортного засобу з огляду на відсутність особистої картки водія, а отже облік робочого часу та часу відпочинку водія не здійснювався.

Згідно із абзацом 4 пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, серед іншого, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР ( 994 016 ), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Суд встановив, що під час надання послуг з перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія чіп картою, чим порушено cт.48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач наголошує, що законодавством про автомобільний транспорт не передбачено відповідальності за відсутність «чіп карти» та водночас наголошує на необхідність наявності особистої картки водія.

Відповідач стверджує, що чіп картка це пластикова картка з вбудованим в неї чіпом (мікропроцесором), який зберігає всю необхідну інформацію. Чіп карта є тотожним поняттям до особистої картки водія. Чіп картка чи особиста карта водія потрібна, щоб користуватися цифровим тахографом, що встановлений у транспортному засобі, який виконує перевезення вантажів з метою фіксування інформації про режим праці та відпочинку водія.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

Отже, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою відповідальності автомобільного перевізника за абзацом третім частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є саме відсутність документів на час проведення перевірки - фактично, їх непред`явлення на вимогу уповноваженої особи. У вказаному випадку, законодавець не пов`язує відповідальність із фактичним їх існуванням чи відсутністю у перевізника взагалі.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі №826/2239/16 Верховний Суд зазначив, що непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Акт складений відповідно до вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема згідно Порядку № 1567.

Відповідно до вимог пунктів 25-26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Пунктом 27 Порядку № 1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Суд встановив, що повідомленнями № 8042/40/24-23 від 08.02.2023, направленим поштою 08.02.2023 рекомендованим повідомленням № 536, Позивача було викликано для розгляду справи на 21.02.2023 з 9.00 до 12.00.

Відповідно, до даних трекінгу Укрпошти (надаємо), вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено Позивачу 08.02.2023, тобто Відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування Позивача про час та місце розгляду справи, оскільки вже 11.02.2023 воно знаходилось у точці видачі.

З огляду на неприбуття представника Позивача, розгляд справи про порушення відбувся без участі останнього, в результаті якого було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позивач стверджує, що ним не було отримано повідомлення про розгляд справи, проте вказане не відповідає дійсності з огляду на вищенаведене.

Твердження Позивача про те, що у визначений час розгляд справи не відбувся не заслуговує на увагу, оскільки останнім не надано жодних доказів присутності уповноваженого представника у день розгляду, визначеного у повідомленні, а отже право бути присутнім про розгляді справи порушено не було.

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та мав реальну можливість бути присутнім при такому розгляді, надати свої пояснення чи зауваження.

У постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17 Верховний Суд вказав, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, при розгляду даної справи не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Тобто, відповідач діє у межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем були дотримані.

Позивач не надав суду доказів протиправності постанови відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (м-н. Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 7 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання протиправними та скасування постанов- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складено20 липня 2023 року.

Суддя Сагайдак В.В.