Справа № 460/26753/22
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2023 року м. Рівне №460/26753/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач), за змістом якого просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.04.2022 №77 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періодів трудової діяльності в колгоспі імені Кірова, який було переіменовано в КСП «Случ» з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 05.02.2022 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зарахувавши до страхового стажу період роботи з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 в колгоспі імені Кірова, який було переіменовано в КСП «Случ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) і має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 07.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_1 , подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що згідно наданих документів та даних персоніфікованого обліку страховий стаж позивача становить 20 років 2 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії на умовах статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачем подано відповідь на відзив, за змістом якої просив позовні задовольнити повністю, оскільки ним вжито всі необхідні заходи для підтвердження наявного трудового стажу.

Ухвалою суду від 06.07.2023 залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відзив на позов не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Колки Дубровицького району Рівненської області, зареєстроване місце проживання з 02.07.1988 АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Довідкою Виконавчого комітету Дубровицької міської ради підтверджується, що позивач дійсно постійно проживав та був зареєстрований в с.Колки Сарненського району Рівненської області з 04.02.1968 по квітень 1986 року, з 02.07.1988 по даний час.

Підстава для видачі зазначеної довідки: погосподарські книги за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015, 2016-2020, 2021-2025 роки.

Позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим повторно Рівненською обласною державною адміністрацією 20.09.2021, замість посвідчення серії НОМЕР_3 .

29.03.2022 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням органу Пенсійного фонду від 08.04.2022 №77 відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. У рішенні зазначено, що вік заявника становить 54 роки, страховий стаж 20 років 02 місяці. До страхового стажу не враховано періоди трудової діяльності в колгоспі в акті опиту свідків, оскільки в представлених документах відсутні дані про причини відсутності документів колгоспу, передбачені у пункті 17 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, що дають право підтвердження трудового стажу показами свідків.

Не погоджуючись із таким рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, Пенсія за віком, за вислуги років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави щодо тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-IV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За приписами ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені в ст.55 Закону №796-XII.

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з п.13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше трьох років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому, постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986, незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні два повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Відповідно до ч.2 ст.55 Закону №796-XII, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Суть спору між сторонами у даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у позивача необхідного страхового стажу.

Позивач з заявою про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку звернувся 29.03.2022, а тому в силу статті 26 Закону № 1058-IV, для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку чоловіки мають право за наявності страхового стажу у період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, наявність страхового стажу для призначення пенсії із застосуванням норм пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ має становити не менше 22 роки (29-6) на момент досягнення пенсійного віку.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-ІV набрав чинності 01.01.2004, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004. До 01.01.2014 порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ).

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ та частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

З наявної у матеріалах справи трудової книжки позивача від 18.06.1985 НОМЕР_4 , суд встановив, що:

- 02.12.1985 позивач прийнятий шофером в колгосп ім.Кірова (наказ №12 від 02.12.1986);

- 10.04.1986 звільнений в зв`язку з призовом до лав Радянської армії (наказ №4 від 10.04.1986);

- 24.10.1988 прийнятий шофером в колгосп ім.Кірова (наказ №10 від 19.10.1988);

- 06.088.1991 звільнений за власним бажанням (наказ №10 від 09.10.1991).

Суд зауважує, що вказані записи є чіткими та без виправлень, завірені (засвідчені) підписом голови колгоспу та відповідною печаткою підприємства, містять дату та підставу вчинення, а їх зміст сумнівів щодо належності та достовірності не викликає.

Відповідно до довідки Трудового архіву Дубровицької міської ради Рівненської області від 10.02.2022 №620-04-01 особові рахунки ОСОБА_1 по колгоспу імені Кірова за грудень 1985 року, січень-квітень 1986 року, жовтень-листопад 1988 року, січень-серпень 1991 року на зберігання до архіву не передавалися.

Згідно з довідкою Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №724-04-01 особові рахунки ОСОБА_1 за 1991 рік по колгоспу імені Кірова на зберігання не надходили.

Відповідно до довідки Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №721-04-01 у книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників із зазначеним встановленим мінімумом відпрацьованих вихододнів по колгоспу імені Кірова особовий рахунок ОСОБА_1 із зазначеними відпрацьованими вихододнями за 1985-1986, 1988-1991 роки не зазначений.

Довідкою Державного архіву Рівненської області від 24.05.2022 №П-19/01-27/22 підтверджується, що документи колгоспу ім.Кірова с.Колки Дубровицького району за 1985-1991 роки на зберігання до Державного архіву Рівненської області не надходили.

Згідно з Архівною довідкою Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №723-04-01 колгосп імені Кірова з 14.02.1992 перейменова в колгосп «Случ», з 18.02.1994 колгосп «Случ» перейменовано в КСП «Случ», з 15.02.1999 КСП «Случ» перейменовано в ПСП «Случ».

Архівною довідкою Трудового архіву Дубровицького району Дубровицької районної ради Рівненської області від 21.04.2021 №722-04-01 підтверджується, що позивач працював у колгоспі імені Кірова у 1988-1990 роках і відпрацював помісячно кількість вихододнів: грудень 1988 року 8; 1989 рік (січень 5, лютий 17, березень 14, квітень 18, травень 16, липень - 15, серпень - 20, вересень 16, жовтень 22, грудень 6); 1990 рік (січень 21, лютий 20, березень 18, травень 33, червень 8, серпень 14, вересень 4, жовтень 19, листопад 5).

У цій довідці також зазначено, що особові рахунки ОСОБА_1 за 1985-1986, 1991 роки по колгоспу імені Кірова на зберігання до архіву не надходили.

Відповідно до Протоколу опитування свідків по встановленню трудового стажу від 28 березня 2022 року №1, виданий Відділом обслуговування громадян (сервісний центр) №5 вирішено вважати встановленим стаж з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 за роботу в колгоспі імені Кірова, який було перейменовано в КСП «Случ», прийнято до заліку трудовий стаж з 15.12.1985 по 31.03.1986 роки, з 01.11.1988 по 31.07.1991 3 роки 0 місяців 17 днів.

До протоколу включено дані з приводу опитування свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в зазначений період працювали разом з позивачем у вищевказаному колгоспі, що підтверджується архівними довідками Трудового архіву Дубровицької міської ради Рівненської області від 11.03.2022 №683-04-01, 11.03.2022 №680-04-01.

Таким чином, позивач вжив усіх можливих заходів для підтвердження свого трудового стажу.

Суд зазначає, що в силу пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Також при оцінці записів про періоди роботи з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 та висловлених щодо них застережень Головного управління суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві (формування відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, тощо), та дотримання роботодавцем усіх формальних вимог порядку ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації. Допущені з вини адміністрації недоліки не можуть покладати невиправданий тягар негативних наслідків на особу (позивача) та бути підставою для позбавлення його конституційного права на соціальний захист.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає, що трудова книжка позивача НОМЕР_4 містить необхідні записи про роботу позивача впродовж спірних періодів. Зміст та спосіб вчинення цих записів не містить дефектів які б носили істотний характер та могли б кваліфікуватися як легітимна підстава для неврахування періодів роботи позивача до його страхового стажу.

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить необхідні записи про роботу у спірний період, тому, на переконання суду, є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Суд зауважує, що право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини такої особи, збереження яких не може нею контролюватись.

Таким чином, враховуючи зарахований органом Пенсійного фонду стаж (20 років 02 місяці) та стаж, який підлягає зарахуванню (3 роки 01 місяць 23 дні) у сукупності складає 23 роки 3 місяці 23 дні.

Суд зазначає, що в силу вимог п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-ХІІ позивач має право на зменшення на 6 років як пенсійного віку, так і страхового стажу.

Таким чином, позивачу як особі, яка має право на пільги призначається пенсія за умови:

1. досягнення віку 60-6 = 54 роки;

2. наявності страхового стажу 29-6 = 23 роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення із заявою про призначення пенсії (29.03.2022), він досяг віку 54 роки 1 місяць 26 днів та мав 23 роки 3 місяці 23 дні страхового стажу, тобто вимога щодо наявності необхідного віку та стажу для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-XII, у даному випадку виконується.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. В свою чергу, рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, є протиправним.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 08.04.2022 №77.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 05 лютого 2022 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 02.12.1985 по 10.04.1986 та з 24.10.1988 по 06.08.1991 у колгоспі імені Кірова, який було перейменовано в КСП «Случ».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 липня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській (площа Народна, 4, Ужгород, Закарпатська область, 88000, ідентифікаційний код юридичної особи 20453063)

Суддя Д.Є. Махаринець