Справа № 420/17055/23
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2023-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) про визнання протиправною бездіяльність, протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення невиплачених сум при звільненні, а також середнього заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

встановила:

До суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) (далі - відповідач) в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) щодо нездійснення виплати всіх сум, належних при звільненні ОСОБА_1 .

- стягнути з Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) на користь ОСОБА_1 34 799,28 грн. недоплаченої одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, 18 048,07 грн. компенсації за невикористані дні відпусток, 9 084,55 грн. матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, 9 084,55 грн. допомоги на оздоровлення;

- визнати протиправними дії Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 31.05.2022

- зобов`язати Державну установу Дар`ївська виправна колонія (№10) прийняти наказ про виплату, здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 31.05.2022;

- стягнути з Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 71 316,36 грн.;

- стягнути з Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись з адміністративним позовом та доданими до нього документами, суддя вказує про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати (грошового забезпечення) у разі порушення законодавства про оплату праці.

Відповідно до абз. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

За положеннями статі 233 КЗпП України, в редакції Закону України № 2352-IX від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності з 19.07.2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. ( частина перша цієї статті).

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).( частина друга цієї статті).

При цьому, статтею 234 КЗпП України визначено, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Таким чином, строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

При цьому, такий строк може бути поновлений судом в разі його пропуску з поважних причин за умови, якщо з дня отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, за позицією позивачки підставою звернення до суду є здійснення відповідачем не повного розрахунку при її звільненні згідно наказу Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10)від 30.01.2023 року № 7/ОС « По особовому складу» з 31.01.2023 року.

Тобто, звернувшись до суду 10.07.2023 р. із заявленими позовними вимогами, позивачкою пропущений тримісячний строк на звернення до суду, перебіг якого розпочався з наступного дня, після здійснення відповідачем 01.02.2023 року з позивачкою розрахунку по заробітній платі та виплат прирівняних до неї, про що свідчать банківські виписки за картковим рахунком позивачки за 01.02.2023 року.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У позовній заяві позивачка просить поновити пропущений строк звернення до суду, обґрунтовуючи проживанням у селі Дар`ївка Херсонської області, яке постійно перебуває під обстрілами, що становить значну небезпеку. При цьому, посилається на рекомендації РСУ щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 р., якими визнано воєнний стан об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Вирішуючи дане клопотання позивачки, суддя враховує наступне.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 121 КАС України).

При цьому, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Натомість, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження перелічених у клопотанні обставин, які б перешкоджали їй звернутися до суду з даним позовом у визначений законом строк, тобто з 01.02.2023 по 01.05.2023 року.

Разом з тим, суд приймає до уваги наявне у справі листування між позивачкою та відповідачем, Міністерством юстиції України щодо недоплаченої спірної суми одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яке відбулось протягом березня -червня 2023 року, що спростовує обставини, вказані позивачкою у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Суддя також зауважує, що розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 р. №1/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Херсонського окружного адміністративного суду Одеському окружному адміністративному суду.

Відповідно до положень статей 12-2 та 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Одеський окружний адміністративний суд не припиняв здійснювати правосуддя.

Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи викладене, суддя дійшла висновку, що позивачка пропустила строк звернення до суду з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивач не надав.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачці необхідно звернутися до суду з обґрунтованою заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Підстави позову як елемент його змісту, повинні пояснювати, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм якого закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до пунктів 3-4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, передумовою звернення до адміністративного суду із позовом є прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, вчинення дії чи бездіяльності стосовно позивача, що призвело до порушення його прав, свобод та інтересів.

Спосіб захисту прав, свобод та інтересів визначається позивачем залежно від поведінки суб`єкта владних повноважень - відповідача, тобто за наслідками прийняття акта індивідуальної дії, вчинення або не вчинення відповідно до вимог закону певних дій.

Таким чином, звертаючись до суду із позовною заявою, особа повинна чітко зазначити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право саме при виконанні ним владних управлінських функцій та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права, а також надати докази прийняття рішень або вчинення чи не вчинення дій/бездіяльності.

Проте, суддя звертає увагу позивача, що ані за змістом позову, ані з наданих до нього додатків не вбачаються підстави виникнення спірних правовідносин між сторонами, тобто, відсутні докази звернення позивача до відповідача зі спірних питань, або результати його розгляду відповідачем, в частині заявлених позовних вимог, зокрема

- стягнення з відповідача 18 048,07 грн. компенсації за невикористані дні відпусток, 9 084,55 грн. матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, 9 084,55 грн. допомоги на оздоровлення

- визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача прийняти наказ про виплату, здійснити нарахування та виплатити щомісячну додаткову винагороду у розмірі 30 000, 00 грн. згідно постанови КМУ №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 р.

Суддя зазначає, що посилання позивачки у позові на те, що нею самостійно було встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати при звільненні спірних сум, не підтверджує наявність спірних правовідносин між сторонами на момент звернення до суду, оскільки вказане ґрунтується виключно на твердженнях позивача без висловленої позиції відповідача.

Насамперед суддя звертає увагу на те, що нарахування та визначення спірних сум, якій підлягають виплаті на користь позивача належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця і суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Відтак, позивачці потрібно надати суду докази, які обґрунтовують оскаржувану бездіяльність відповідача ( листування з відповідачем щодо вказаних спірних питань), як це передбачено .частиною п`ятою статті 160 КАС України.

Також, частиною 3 ст. 161 КАС України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як зазначалось вище, однією з заявлених вимог позивачки є стягнення з Державної установи Дар`ївська виправна колонія (№10) на її користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 71 316,36 грн.

Суддя зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 виснувала, що середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. На вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, не поширюється

В силу вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає сплаті судовим збором, як за вимогу майнового характеру.

Разом з тим, у позові позивачка просить звільнити її від сплати судового збору на підставі статті 8 Закону України " Про судовий збір ", зокрема, є матір`ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, а батько ухиляється від сплати аліментів, крім того предметом позову є захист трудових прав.

Вирішуючи дане клопотання позивачки, суддя вказує про таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України " Про судовий збір " від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Умови відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати передбачені у статті 8 цього Закону, положеннями частини 1 якої передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною 2 статті 8 Закону №3674-VI передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення останнього, є правом, а не обов`язком суду й, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Втім, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 19.09.2018 р. по справі №9901/655/18, від 23.04.2020 р. по справі № 800/283/17 та від 27.04.2020 р. по справі № 9901/73/20.

Натомість, позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених у клопотанні щодо дійсного скрутного матеріального становища позивачки, яке унеможливлює його сплатити судовий збір за подання вказаної вимоги.

Щодо інших аргументів позивачки, то перелічені обставини не відносяться до переліку умов, визначених ч.1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", а відтак не можуть бути підставами для звільнення від сплати позивачки судового збору за подання вказаної вимоги.

Отже клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлений законом на 01.01.2023 р., становить 2 684,00 грн.

Таким чином, за подання позову фізичною особою до адміністративного суду позову, який містить вимогу майнового характеру, судовий збір сплачується у розмірі, обчисленому у відсотковому відношенні до ціни таких вимог.

Враховуючи, що позивачкою заявлено вимогу майнового характеру, остання повинна сплатити судовий збір в сумі 713,16 грн. ( 1 % від 71 316,36 грн.) та надати суду належний доказ сплати (перерахування) судового збору в належному розмірі.

Інформацію про платіжні реквізити для перерахування судового збору за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду можна довідатися, зокрема, на офіційному сайті суду (adm.ks.court.gov.ua) в розділі Судовий збір.

Крім того, визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, вищенаведене в сукупності свідчить про недотримання позивачем вимог КАС України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, зокрема, надати

- заяву про поновлення строку звернення до суду та вказати інші обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

- докази, які обґрунтовують оскаржувану бездіяльність відповідача ( листування з відповідачем щодо спірних питань, про які зазначено судом).

- документ про сплату судового збору в сумі 713,16 грн. або докази звільнення від сплати судового збору.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя В.А. Дубровна