Справа № 200/2221/23
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2023-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року Справа№200/2221/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Покровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Покровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі Покровський РТЦК та СП, третя особа), в якому просить: - визнати протиправною бездіяльність щодо не звільнення за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю; - зобов`язати прийняти рішення про звільнення за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на протиправні дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ за сімейними обставинами (у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивачем повністю проігноровано дотримання процедури звільнення військовослужбовця з військової служби, що передбачає дотримання певного порядку дій. Посилається на те, що доводи позивача про звернення до керівництва військової частини НОМЕР_1 звільнення з військової служби не підтверджені документально. Також зазначає, що позивач не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про отримання відповідачем рапорту від позивача та, відповідно, доказів порушення порядку розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що відповідач намагається уникнути відповідальності за не реєстрацію та неповноту розгляду рапорту позивача, оскільки т.в.о. помічника командира з правової роботи ВЧ НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_2 є посадовою особою, яка обізнана з правових відносин щодо реєстрації та розгляду рапортів військовослужбовців, а самостійний розгляд та не реєстрація рапорту позивача вчинені не з вини позивача, а з бездіяльності саме відповідача та халатного відношення до своїх обов`язків зазначеної особи. Посилається на те, що чинним законодавством не передбачено подання саме оригіналів або засвідчених нотаріальних копій документів,

Ухвалою суду від 25 травня 2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувано докази.

Ухвалою суду від 29 травня 2023 року виправлено описки, допущені у вступній, описовій і резолютивній частинах ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року у справі № 200/2221/23, шляхом зазначення: «третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Покровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки».

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданого 27.09.2008.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого 12.11.2012, позивач з березня 2022 року проходить службу в Збройних Силах України (Військова частина НОМЕР_1 ) у зв`язку з мобілізацією.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 21.09.2022 ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_1 , про що 21 вересня 2022 року Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складений відповідний актовий запис № 150.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_5 , виданого 03.02.2006.

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 , виданого 13.01.2015, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 13 січня 2015 року складний відповідний актовий запис № 11.

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 441913, яка видана 10.11.2010, ОСОБА_3 має третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням з дитинства.

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Буської міської ради від 05.09.2022 № 1814 установлено, що ОСОБА_3 одна з сином ОСОБА_4 зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 , крім того зазначено, що батьком дитини є позивач.

До суду наданий висновок № 28 від 18.01.2023 виданий лікарсько-консультативною комісією Комунального некомерційного підприємства «Буська центральна районна лікарня» про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійний основі (форма 080-4/0), в якому зазначено, що ОСОБА_3 рекомендовано догляд вдома, а також отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Також до суду надано копії висновку Міждисциплінарного онкологічного мамологічного консиліуму Медичного центру Святої Параскеви (м. Львів) від 02.03.2023, який видано ОСОБА_3 , та відповідно до якого рекомендовано хірургічне лікування.

У довідці № 3215 від 03.02.2023, яка видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Орхідея», зазначено, що ОСОБА_5 дійсно мешкає в м. Селидове разом з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .

До суду надана копія рапорту позивача від 26.02.2023 до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_1 просив звільнити його з лав Збройних Сил України у зв`язку із сімейними обставинами, згідно з п.п. «г» п. 2 чт. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і постанови Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 «Про затвердження переліку сімейних обставин і інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та зі служби осіб рядового і начальницького складу». У цьому рапорті зазначено, що до нього додано копії документів, зокрема, щодо ОСОБА_3 , у тому числі висновок ЛКК № 28 від 18.01.2023.

На вказаному рапорті наявна резолюція т.в.о. помічника командира з правової роботи ВЧ НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ), відповідно до якої відсутні підстави для звільнення згідно з діючим законодавством.

До суду надана копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 в якому зазначені відомості про її батьків, а саме: батько - ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 .

Крім того, позивач надав до суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , і копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для звільнення позивача з військової служби.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) передбачено що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: (під час воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 затверджено Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу (далі Перелік № 413), в якому зазначено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону № 2232-XII установлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд відхиляє аргументи відповідача щодо того, що позивачем не додержано процедуру звернення з рапортом, оскільки його рапорт від 26.02.2023 адресовано саме командиру Військової частини НОМЕР_1 . На цьому рапорті є резолюція т.в.о. помічника командира з правової роботи ВЧ НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ) по суті рапорту, а саме вказано про відсутність підстав для звільнення позивача. Водночас суд звертає увагу на те, що у відзиві на позов не наведено аргументів, які б вказувати на те, що резолюція т.в.о. помічника командира з правової роботи ВЧ НОМЕР_1 не може вказувати на факт належного звернення позивача із вказаним рапортом.

Також суд вважає, що додержання або не додержання відповідачем в особі уповноважених осіб установленої процедури розгляду рапорту позивача не повинно мати негативні наслідки для позивача з урахуванням того, що його рапорт розглянуто по суті.

Водночас суд звертає увагу на те, що приписами пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону№ 2232-XII, на які посилається позивач, передбачені підстави для звільнення з військової служби: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка).

Указаним приписом також передбачені певні документи, які підтверджують зазначені обставини, а саме медичний висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

У Переліку № 413 деталізовано умови підтвердження зазначених обставин, а саме вказано, що медичний висновок медико-соціальної експертної комісії підтверджує обставини для осіб віком понад 18 років, а медичний висновок лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Статтею 7 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», у редакції, чинній до внесення змін Законом № 1053-IX від 03.12.2020, було передбачено, що медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Статтею 7 Закону України від 6 жовтня 2005 року № 2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», у редакції Законом № 1053-IX від 03.12.2020, установлено, що медико-соціальна експертиза осіб з обмеженнями повсякденного функціонування та осіб з інвалідністю проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я.

Також у пунктах 1 і 3 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 року № 917, зазначено, що це Положення визначає механізм проведення медико-соціальної експертизи хворих, що не досягли повноліття, і потерпілих від нещасного випадку на виробництві дітей віком від 15 до 18 років, дітей з інвалідністю (далі - діти) з метою встановлення ступеня обмеження життєдіяльності під час взаємодії із зовнішнім середовищем та часу настання інвалідності.

Лікарсько-консультативні комісії (далі - комісії) функціонують у закладах охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

З огляду на викладене, суд вважає, що у Переліку № 413 лише деталізовано певні документи, які підтверджують обставини щодо відповідних осіб у залежності від їх віку.

Крім того, відповідно до п. 9 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», яку затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України 9 березня 2021 року № 407, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132, Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Водночас суд зазначає, що використання довідки форми № 080-4/о («Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі»), яка було додана позивачем до позовної заяви, в інших правовідносинах не є спірним у межах цієї справи.

Позивач посилається на наявність підстав для звільнення його з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною, але позивачем до Військової частини НОМЕР_1 і до суду не надано відповідний медичний висновок саме медико-соціальної експертної комісії. А наданий медичний висновок лікарсько-консультативної комісії суд не може брати до уваги з наведених мотивів.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» і для зобов`язання відповідача звільнити позивача з військової служби на цій підставі.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Покровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (ідентифікаційний код: 09624386; 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Поштова, буд. 16) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 20 липня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков