Справа № 120/1776/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

19 липня 2023 р. Справа № 120/1776/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Комара Павла Анатолійовича, розглянувши у порядку письмового провадження заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом: ОСОБА_1 до: Мурованокуриловецької селищної ради про: визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 10.04.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішенням Мурованокуриловецької селищної ради від 25.06.2021 №398 "Про визначення переліку земельних ділянок, що надаються для ведення особистого селянського господарства".

Рішенням суду від 28.06.2023 позов задоволено.

04.07.2023 адвокатом Гінгуляком О.М. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Розглянувши заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стаття 139 КАС України визначає правила розподілу судових витрат за результатами ухвалення судом рішення по суті позовних вимог (задоволення позову повністю або частково, відмова в задоволенні позову).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 ст. 143 КАС України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, по тексту позовної заяви адвокатом позивача було вказано: "Орієнтовний розмір судових витрат складається із судового збору та послуг з надання правової допомоги, який складає орієнтовно 20000 грн. Детальний розмір та його обґрунтування буде надано суду пізніше".

В той час, зазначений абзац тексту позовної заяви не відповідає вимогам статті 167 КАС України, а відтак не може бути розцінено як заяву про неможливість стороною подати суду докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат. Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 143 КАС України адвокатом позивача жодним чином не обґрунтовано поважності причин неможливості подати суду доказів понесених витрат на правничу допомогу до завершення розгляду справи.

За підсумками наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Окрім іншого, суд акцентує увагу на тому, що для вирішення питання стягнення понесених витрат на правничу допомогу, спочатку слід встановити чи відбулася оплата такої допомоги у розумінні Закону.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18.

До заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвокатом надано копії договору про надання правничої допомоги від 16.02.2023 за №05/23, додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги від 16.02.2023 за №05/23 та Додаткову угоду №2 про надання правничої допомоги від 16.02.2023 за №05/23.

Встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді позивачем до суду не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), що унеможливлює компенсацію витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 248, 252, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович