Справа № 260/2262/23
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2023 року м. Ужгород№ 260/2262/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Грин-Лумей В.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Йосипчук О.

відповідача 1 : Міністерство юстиції України - представник Васіна І.О.

відповідача 2:Західне міжрегіональне управління Мінюсту - представник Андращук Д.С.

третьої особи: Національне агентство України з питань державної служби - представник Юрєва К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2023 року Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерство юстиції України Західне міжрегіональне управління Мінюсту про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обгрунтовано тим, що позивач з 26.12.2019 року працював на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області (м. Івано-Франківськ) , являвся державним службовцем 5 рангу в межах категорії "Б" посад державної служби.

Однак 03.03.2023 року в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України, директор Департаменту публічного права ОСОБА_2 видала Наказ № 204/к від 03.03.2023 року "Про звільнення" , яким позивача було звільнено з посади з припиненням державної служби відповідно до п. 1 ч. 1, абз.3 ч. 3 ст. 87 ЗУ "Про державну службу". Підставами зазначено ПКМУ від 16.08.2022 року № 912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" та накази Мінюсту про затвердження штатної чисельності.

Позивач вважає, що його звільнення відбулося з порушенням його трудових прав, оскільки йому не було запропоновано рівнозначні посади . Відповідачем два рази було надіслано списки посад , які були нижчі і не були рівнозначними посаді, яку займав позивач, у звязку з чим він відмовився від запропонованих посад.

Позивач звертає увагу, що новим штатним розписом було передбачено посади заступників, однак вони були зайняті особами, яких було раніше ніж позивача попереджено про наступне звільнення та раніше переведено із регіональних управлінь, у звязку з чим має місце дискримінація по відношенню до позивача.

Ухвалою ЗОАС від 10.05.2023 року було залучено в якості співвідповідача Західне міжрегіональне управління Мінюсту та в якості третьої особи - Національне агентство України з питань державної служби.

У Відзиві Міністерство юстиції заперечило позовні вимоги , аргументуючи тим, що згідно ст. 87 ЗУ "Про державну службу" виключними та вичерпними підставами звільнення з причин скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу є , в тому числі, відмова від такого переведення.

Позивача було попереджено 13.01.2023 року про наступне звільнення у звязку зі скороченням посади державної служби та одночасно запропоновано посади державної служби, від яких він відмовився, і повторно 14.02.2023 року також йому було запропоновано посади державної служби , від яких позивач повторно відмовився, а тому процедура звільнення відповідачем була дотримана у відповідності до вимог законодавства.

Західне міжрегіональне управління Мінюсту та Національне агентство України з питань державної служби підтримали позицію відповідача Мінюсту .

В судовому засіданні позивача та його представник підтримали позовні в повному обсязі.

Представники відповідачів та третьої особи заперечили проти позову з мотивів наведених у відзивах та письмових поясненнях.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

21.12.2019 року Наказом № 4086/к в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України Л.Кравченко призначено Думнича Михайла Михайловича з 26 грудня 2019 року на посаду заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) як переможця конкурсу в порядку переведення з посадовим окладом згідно зі штатним розписом , збереженням 6 рангу державного службовця в межах категорії "Б" посад державної служби та встановленням випробуванням строком шість місяців.

09.06.2020 року згідно повідомлення Державного секретаря Міністерства юстиції України випробування ОСОБА_1 пройдено успішно.

18.01.2022 року ОСОБА_3 ознайомлено з посадовою інструкцією заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) , згідно якої :.

- категорія посади державної служби - Б;

-безпосередній керівник- начальник Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) ;

- основні посадові обовязки- здійснення керівництва та організація діяльністю міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області

13.01.2022 року Державним секретарем Міністерства юстиції України Оленою Богачовою заступнику начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) надіслано Попередження про звільнення , в якому зазначено наступне:

- У звязку з реалізацією постанови КМУ від 16.08.2022 року № 912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" та затвердженням структури та штатної чисельності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляють про скорочення посади заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ)

- Разом з тим інформують про перейменування Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства ( м. Івано-Франківськ) у Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

- Одночасно пропонують переведення на одну з посад державної служби, зазначених у листі Західного міжрегіонального управління Мінюсту від 10.01.2023 року № 3/14/152 згідно з додатком до попередження про звільнення

- У разі незгоди потрібно подати заяву про звільнення.

14.02.2023 року ОСОБА_4 направив на адресу Державного секретаря Міністерства юстиції України лист, в якому вказав, що змушений відмовитися від запропонованих посад, оскільки жодна з них не є рівнозначною до займаної ним посади. і така пропозиція позбавляє його права доступу до державної служби і носить дискримінаційний характер.

24.02.2023 року Державний секретар Міністерства юстиції України ОСОБА_5 направила лист ОСОБА_6 "Щодо зайняття посади ", де вказала, що станом на день внесення позивачу попередження про звільнення від 13.01.2023 року № 4595/14.3/31-23 та на час написання даного листа рівнозначні вакантні посади державної служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, призначення яких здійснюється Державним секретарем Мінюсту, відсутні. А тому пропонують повторно переведення на одну з посад державної служби, зазначених у листі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.02.2023 року.

24.02.2023 року ОСОБА_3 направив листа на адресу Державного секретаря Міністерства юстиції України ОСОБА_7 про відмову від запропонованих посад, оскільки ці посади не є рівнозначними займаній ним посади.

03.03.2023 року в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України, директором Департаменту публічного права ОСОБА_2 видано Наказ № 204/к "Про звільнення" , в якому зазначено наступне :

- Звільнити ОСОБА_1 з посади заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 06.03.2023 року відповідно до пункту 1 частини першої , абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України "Про державну службу" у звязку із скороченням посади посади заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) з припиненням державної служби.

Підстава :

- Постанова ПКМУ від 16.08.2022 року № 912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції"

- Наказ Міністерства юстиції України від 07 жовтня 2022 року № 437/к "Про затвердження структури та штатної чисельності "

- Наказ Міністерства юстиції України від 23 листопада 2022 року № 5225/5 "Про затвердження структури та штатної чисельності "

- Наказ Міністерства юстиції України від 23 листопада 2022 року № 5794/5 "Про затвердження структури та штатної чисельності "

- Попередження про звільнення від 13 січня 2023 року № 4595/14.3/31-23 з пропозицією посад державної служби

- заява ОСОБА_1 від 14 лютого 2023 року про відмову від запропонованих посад

- лист Міністерства юстиції України від 24 лютого 2023 року № 22928-32-23/14.3 з пропозицією посад державної служби

-заява ОСОБА_1 від 24 лютого 2023 року про відмову від запропонованих посад.

03.03.2023 року Західним Міжрегіональним управлінням юстиції видано Наказ № 509/03 "Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 03 березня 2023 року № 204/к "Про звільнення", яким наказано провести відповідні заходи та виплати ОСОБА_1 .

Мотиви та норми права застосовані судом.

Постановою КМУ від 16 серпня 2022 р. № 912 реорганізовано міжрегіональні територіальні органів Міністерства юстиції, :

1. Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) шляхом його приєднання до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції;

Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) шляхом його приєднання до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції;

Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

2. Установити, що здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції.

Наказами Міністерства юстиції України від 07 жовтня 2022 року № 437/к "Про затвердження структури та штатної чисельності ", від 23 листопада 2022 року № 5225/5 "Про затвердження структури та штатної чисельності ", від 23 листопада 2022 року № 5794/5 "Про затвердження структури та штатної чисельності " затверджено структуру та штатну чисельність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У вищевказаних наказах визначено :

1.керівництво міжрегіонального управління - 5 штатних одиниць

1.1 начальник міжрегіонального управління-1

1.2 Перший заступник начальника міжрегіонального управління-1

1.3 заступники начальника міжрегіонального управління -2

1.4 заступник начальника міжрегіонального управління-начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області - 1

Закон України "Про державну службу" № 889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до ст. 2. Закону № 889-VIII :

1) безпосередній керівник - найближчий керівник, якому прямо підпорядкований державний службовець;

3) керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі;

4) посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону № 889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від:

- порядку призначення,

- характеру та обсягу повноважень,

- змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення,

- ступеня посадової відповідальності,

- необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

2) категорія "Б" - посади:

керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;

керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів.

У відповідності до ст. 41 Закону № 889-VIII державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.87 Закону № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною 3 ст. 87 Закону № 889-VIII встановлено , що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Стаття 42 Кодексу законів про працю України встановлює, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;

11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Судом встановлено, що позивачу не було запропоновано рівнозначну посаду категорії "Б" з врахуванням ст. 6 Закону № 889-VIII .

Посилання відповідача на те, що нас час попередження про звільнення та на час пропонування позивачу посад не було рівнозначних посад як обгрунтування надання запропонованого списку нижчих посад не відповідає вимогам ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII. оскільки дана стаття не містить привязки до часу попередження. та час пропонування вакантних посад.

Крім того , згідно наданого представником позивача на його адвокатський Запит до Мінюсту від 17.03.2023 року листа- відповіді № 41427/40545-33-23/14-3 від 05.04.2023 року за підписом ОСОБА_7 , судом встановлено , що ваканті посади заступників управлінь , які є рівнозначними посаді позивача були запропоновані іншим посадовим особам ще до часу попередження позивача про звільнення у січні 2023 року , чим самим позивач був поставлений не в однакові умови переведення на рівнозначну посаду, що свідчить про дискримінаційний характер .

Щодо достовірності вищевказаної інформації відповідачі не заперечували.

Так, всі особи, які зайняли вакантні посади державної категорії Б заступників начальника Західного міжрегіонального управління , які є рівнозначними посаді , яку займав позивач, були попереджені про звільнення в жовтні-грудні 2022 року коли і були переведені на вакантні посади, що стверджується :

- попередженням про звільненням ОСОБА_8 . від 18.11 2022 року та Наказом Державного секретаря Мінюсту Олени Богачової № 5574/5 від 13.12.2022 року про його переведення з посади заступника начальника Західного міжрегіонального управління Мінюсту на посаду заступника міжрегіонального управління Західного міжрегіонального управління, збереженням 5 рангу державного службовця в межах категорії "Б"( підстава , попередження про звільнення , заява ОСОБА_8 )

- Наказом Наказом Державного секретаря Мінюсту Олени Богачової № 4815/5 від 28.10.2022 про переведення ОСОБА_9 , заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління з 01 листопада 2022 року на посаду заступника начальника Західного міжрегіонального управління збереженням 4 рангу державного службовця в межах категорії "Б"(підстава, попередження про звільнення , заява ОСОБА_9 )

- Наказом Державного секретаря Мінюсту Олени Богачової № 4815/5 від 28.10.2022 про переведення ОСОБА_10 ,заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Тернопільській області з 01 листопада 2022 року на посаду заступника начальника Західного міжрегіонального управління збереженням 4 рангу державного службовця в межах категорії "Б"(підстава, попередження про звільнення , заява ОСОБА_10 ).

До відносин публічної служби застосовуються норми трудового законодавства в частині, неврегульованій спеціальним законодавством. Усталеною є також судова практика субсидіарного застосування приписів КЗпП у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, з приводу яких виник спір, у значенні різновиду аналогії закону як засобу подолання прогалин спеціального законодавства.

Тож, враховуючи відсутність у спеціальному законі норм, які б урегульовували особливості вивільнення державних службовців, зокрема, у разі скорочення чисельності або штату державних службовців, до спірних правовідносин на момент їхнього виникнення належало застосувати положень КЗпП України на підставі частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».

Верховний Суд у справі № 340/628/20 у рішенні від 25.11.21 року зробив наступний висновок:

Обов`язок із працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, Верховний Суд звертав увагу на обов`язок суду з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення (постанови від 9 квітня 2020 року у справі №182/1670/18, від 1 квітня 2020 року у справі № 683/1084/17 та інші).

Тож у випадку фактичного скорочення займаної працівником посади йому має бути запропонована рівноцінна посада, передбачена новим штатним розписом, а в разі, якщо на таку посаду претендують також інші працівники, роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз продуктивності їхньої праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України.

У процесі цього аналізу, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Інша вакантна робота, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації і досвіду пропонується в разі відсутності рівноцінної посади.

Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Тобто у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. І лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14 лютого 2018 року та від 8 липня 2020 року у справі 2а-9821/11/2670, від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17, від 15 травня 2020 року у справі №П/811/2408/15, від 9 липня 2020 року у справі № 809/2894/13-a та інших.

Отже, на підставі встановлених обставин та релевантного законодавства судом встановлено, що відповідачем не було дотримано вимоги процедури звільнення згідно ст. 87 ЗУ "Про державну службу" та допущені наступні порушення, а саме:

- відсутній порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України;

- не було запропоновано рівнозначної посади, чим самим було допущено порушення принципу державної служби встановленого п.7 ч.1 ст. 4 Закону № 889-VIII , а саме: забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження.

На підставі вищевказаного суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ не відповідає вимогам, які ставляться до нього ч. 2 ст. 2 КАСУ та на відповідність яким суд перевіряє його законність, оскільки прийнятий необгрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено ,без дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; та непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок).

Так, відповідно до пп. «з» п. 1 даного Порядку він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

П. 2 Порядку передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки) середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

П. 3 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.

Відповідно до п. 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до Довідки № 2070/16.5-23 від 22.05.2023 року Про доходи ОСОБА_1 його заробітна плата за останні два місяці переді звільненням склала: за січень 2023 року -16307,00 грн., за лютий 2023 року- 16307,00 грн., середньомісячна - 16307 грн.. середньоденна- 776 грн. 52 коп.

Відтак, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 07 березня 2023 року по 19 липня 2023 року ( 101 день) , що підлягає виплаті на користь позивача, становить 78 428,52 грн.. При цьому, з вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які повинні утримуватися із сум доходу поліцейського.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. У зв`язку з чим рішення в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді та присудження виплати заробітної плати за один місяць у розмірі16307,00 грн. підлягає до негайного виконання.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Міністерство юстиції України Західне міжрегіональне управління Мінюсту про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ № 204/к від 03.03.2023 року в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України, директора Департаменту публічного права Л.Кравченко № 204/к від 03.03.2023 року "Про звільнення" .

Поновити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 ) на державній службі на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) з 07.03.2023 року .

Стягнути з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (код ЄДОПОУ 43316386) індекс 76018 м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 березня 2023 року по 19 липня 2023 року в розмірі 78 458,52 грн.( сімдесят вісім тисяч чотириста пятдесят вісім гривень 52 копійки ).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 ) на державній службі на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) підлягає негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) АДРЕСА_1 )заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 16 307 грн ( шістнадцять тисяч триста сім гривень) підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21 липня 2023 року