Справа № 216/4601/23
Суддя: БУТЕНКО М. В.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4601/23
провадження № 2-а/216/50/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 липня 2023 року Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області Бутенко М. В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до УПП в Кіровоградскій області, інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Кравченка Вадима Ігоровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2023 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів, доходжу такого висновку.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст.160,161 КАС України.

Так, згідно з ч. 3ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст.4Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у розмірах, визначених ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Разом з тим зазначена норма не містить визначеної ставки судового збору за подання позову про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

При цьому згідно з ч. 4ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим відповідно до положень ст.3,5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 було відступлено від попередньо сформованого висновку щодо звільнення від сплати судового збору та вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні ст.287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. При цьому визначено, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного доходжу висновку, що при поданні цієї позовної заяви позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн.

Однак ОСОБА_1 оригінал документа на підтвердження сплати судового збору у вказаному розмірі до позовної заяви не додав.

При цьому, у позовній заяві, позивач зазначив, що відповідно до п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій. На підтвердження цих обставин надав копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 .

Так, відповідно до п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993. Так, уст. 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій визначено, зокрема, у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав як учасників бойових дій.

Указані висновки про застосування п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17. Також подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19.

Так, суддею встановлено, що предметом позову ОСОБА_1

є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху.

Відтак даний позов не стосується соціального і правового захисту ОСОБА_1 саме як учасника бойових дій та не пов`язаний із порушенням прав ОСОБА_1 як учасника бойових дій. Отже, при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Про будь-які інші підстави звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 у позовній заяві не вказав та докази наявності таких підстав не надав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме сплатити судовий збір за подання позову у справі щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 536,80 грн. та надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Керуючись ст. 3-5 Закону України «Про судовий збір», ст.160 ч. 5,161 ч. 3,169,242,248,256 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПП в Кіровоградскій області, інспектора 1-го батальйону 3-ї роти УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Кравченка Вадима Ігоровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без руху з наданням часу позивачу, не більше десяти днів з дня вручення ухвали суду, для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: М. В. БУТЕНКО