Справа № 420/19149/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/19149/22

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

повний текст судового рішення

складено 14.03.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 15.05.2020 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4081 гривня 83 копійки в місяць за період з 01.03.2018 року по 15.05.2020 року включно відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення абз.4, 6 п.5 Постанови КМ України від 17.07.2003р. №1078 Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення відповідачем не виплачено на користь позивача фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018р. по 15.05.2020р. у фіксованій сумі 4081, 83грн. в місяць, на загальну суму 108 102,66 грн.

Відповідач проти позову заперечував мотивуючи необґрунтованістю позовних вимог та відсутністю підстав для нарахування щомісячної фіксованої індексації за спірний період з 01.03.2018р. по 15.05.2020р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач військова частина НОМЕР_1 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги, виклавши фактично ідентичні обставини тим, що були вказані відповідачем у відзиві на позов апелянт вказує, що поняття фіксованої індексації Порядком №1078 не передбачено. Підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Посилання Позивача на відсутність підвищення його грошового доходу в березні 2018 року не відповідає дійсності, адже в березні 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були підвищені розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців. Відтак, саме березень 2018р. став базовим, і значення індексу споживчих цін у цьому місяці було прийнято за 1 або 100 відсотків. При цьому, так як обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, таке обчислення здійснювалось з квітня 2018 року. Апелянт зауважує, що відповідно до відповіді Військової частини НОМЕР_1 на звернення Позивача від 21.12.2021 № 862/62 про розмір посадового окладу станом на 01.01.2008, 01.02.2018, 01.03.2018 за кожною посадою за період проходження служби з 01.12.2015 по 15.05.2020 (Додано позивачем до позовної заяви) у березні 2018 року позивачу було збільшено розмір посадового окладу з 605,00 грн до 2820,00 грн, така сама інформація зазначена у картках особового рахунку військовослужбовця за період 2015-2020 роки. При цьому, на думку скаржника, судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідно до Довідки від 17.01.2023 № 862/142 щодо порівняння розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , нарахованого відповідно до постанови КМУ від 07.11.2007 №1294 із розміром грошового забезпечення, нарахованого відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 №704, в умовах березня 2018 року, сума збільшення розміру грошового забезпечення Позивача становить 6453,92 грн (8052,66 грн. 1598,92 грн), що перевищує суму індексації 4081,83 грн, на яку вказав позивач як таку, що утворилась в місяці підвищення доходу. Отже, індексація у березні 2018 року не нараховується, у зв`язку з тим, що підвищення грошового забезпечення перевищує суму індексації, яка склалась у місяці підвищення доходу. За таких умов підстав для нарахування щомісячної фіксованої суми індексації за період з 01.03.2018 по 15.05.2020 немає. Разом з тим, відповідач звертає увагу суду на тому, що Військовою частиною НОМЕР_1 з грудня 2018 року по травень 2020 року була нарахована та виплачена сума індексації грошових доходів позивача, що підтверджується картками особового рахунку військовослужбовця за період 2015-2020 роки (Додано позивачем до позовної заяви), а отже порушення права позивача на нарахування та виплату індексації грошових доходів за період з грудня 2018 року по травень 2020 не було. Окремо, апелянт вказує й на те, що індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року, перевищив поріг індексації лише у грудні 2018 року і становив 3,7%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення Позивача за спірний період взагалі немає. Наведений у позовній заяві розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.05.2020 на суму 108102,66 грн є неналежним, оскільки позивачем виконаний помилково та не відповідає вимогам абзаців першого та третього пункту 5 Порядку № 1078.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 15.05.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 107 був звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14.05.2020 № 19-РС з військової служби у запас за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», розрахований та виключений із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 у справі №420/9871/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у періоді з 01.12.2015 по 28.02.18 включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2022 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року змінено з підстав відмови в задоволенні позовних вимог.

20.12.2022 відповідачем було сплачено позивачу 84638,93 грн індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду №420/9871/22.

Сума індексації у лютому 2018 року становить 4258,75 грн.

При цьому за період з 01.03.2018р. по 15.05.2020р. на користь позивача відповідач нарахував лише поточну індексацію без виплати в порушення абз.4, 6 п. 5 постанови КМУ №1078 фіксованої індексації, позивач звернувся до суду з цим позовом

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату позивачу індексації за період з 01 березня 2018 року по 15.05.2020 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у сумі з урахуванням здійснених судом першої інстанції обрахунків 4081,83 грн. в місяць, у зв`язку із чим, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вважав наявними підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.05.2020 у фіксованому розмірі 4081,83 грн в місяць.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Частиною 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У відповідності до приписів ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (зі змінами та доповненнями, далі - Закон № 1282-XII) та постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (надалі Порядок № 1078).

Згідно ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 року, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (з 01.01.2016р.).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (надалі «Порядок №1078»).

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

За правилами п.п. 4,5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, місяць у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Водночас, як закріплено у абз.4 п.5 Порядку, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абз.5 п.5 Порядку).

Враховуючи приписи абз. 1, п. 5 Порядку №1078 вбачається, що підставою для прийняття індексу споживчих цін за 1 або 100 (фактично визначення базового місяця) є підвищення окладів особи.

З 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабміну України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Отже, для оскаржуваного періоду з 01.03.2018р. по 1.05.2020р. включно індекс споживчих цін за 1 або 100 є встановленим в березні 2018 року.

При цьому, як визначено абз.6 п.5 Порядку №1078, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Враховуючи наведені норми, суд першої інстанції вірно зауважив, що у даному випадку, якщо розмір підвищення його грошового доходу в березні 2018 року не перевищив суму індексації, що мала скластися в цьому місяці, то визначена сума індексації (як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу), має продовжуватися йому виплачуватися до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати звільнення його зі служби (15.05.2020р.).

Із сукупності викладеного слідує, що вірне вирішення спірних правовідносин вимагає встановити співвідношення розміру підвищення грошового доходу позивача в березні 2018 року (всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру) та суму індексації, що мала скластися в цьому місяці.

Колегією суддів з матеріалів справи, зокрема особистої картки на грошове забезпечення за 2018 встановлено, що грошовий дохід позивача (сума всіх складових що не мають разового характеру):

-в лютому 2018р. становив 7671,84 грн., що включає посадовий оклад 605,00 грн., оклад за військовим званням 35,00 грн., надбавка за вислугу років 64,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 352,00 грн., премія 3738,90 грн., щомісячна додаткова грошова винагорода 2876,94 грн.

-в березні 2018р. становив 8053,16 грн., що включає посадовий оклад 2820,00 грн., оклад за військовим званням 600,00 грн., надбавка за вислугу років 855,00грн., надбавка за особливості проходження служби 428,00 грн., премія 3350,16грн.

Отже, розмір збільшення грошового доходу позивача в березні 2018 років становить 381,22 грн. (8053,16 - 7671,84).

В свою чергу сума індексації, яка мала скластися в березні 2018р., з врахуванням показників наданих позивачем у розрахунку індексації, врахування в якості базового місяця січня 2008р., приписів п.п. 4,5 Порядку №1078 та даних Мінстатистики - становить 4463,15 грн. (1762*253,3%).

При цьому, виходячи з положень абз. 4 п.5 Порядку №1078, сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розрахована як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу становить 4081,83 грн. (4463,15 381,32грн.).

З огляду на викладене, оскільки підвищення грошового доходу (381,32 грн) не перевищило розмір індексації, який мав бути виплачений позивачу в березні 2018 року (4463,15 грн), наявні підстави для виплати позивачу у період з 01.03.2018 по 15.05.2020 індексації, розрахованої відповідно до абз. 4,6 пункту 5 Порядку №1078.

Однак, відповідачем відповідні розрахунки та виплати не здійснено, що підтверджується матеріалами даної справи, правомірності не проведення таких розрахунків та виплати «фіксованої» індексації за період з 01.03.2018р. по 15.05.2020р. не доведено.

Підсумовуючи викладене у сукупності, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4081,83 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 15.05.2020р.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.05.2020 у фіксованому розмірі 4081,83 грн в місяць.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про відсутність підстав у даному випадку для виплати позивачу індексації, обрахованої відповідно до абз. 4,6 п. 5 Порядку №1078, адже у розумінні абз. 3-6 пункту 5 Порядку №1078 для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №400/1119/21, від 28.09.2022 у справі №560/3965/21 та постановах судів апеляційних інстанцій від 21 січня 2022 у справі № 440/9802/21, від 14.09.2022 у справі №420/3121/22, від 07.11.2022 у справі №420/19954/21, які були ґрунтовно враховані судом першої інстанції під час ухвалення рішення у даній справі.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №420/19149/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М. Градовський