Справа № 200/3475/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 липня 2023 року Справа №200/3475/23

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бабіч С.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерство охорони здоров`я України про визнання протиправними дій та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просить:

- визнати дії Міністерства охорони здоров`я України щодо розголошення його звернення від 21.01.2019 року за №Ш-702 протиправним та такими, що порушують вимоги ст.10 Закону України «Про звернення громадян»;

- стягнути з Відповідача в грошовому еквіваленті моральну шкоду розміром 100 000 грн. 00 коп. (сто тисяч гривень, 00 копійок).

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про те, що дана позовна заява підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивачем, серед підстав позову у позовній заяві визначено те, що скарга позивача до МОЗ України від 21.01.2019 року за №Ш-702 містила дані про особисте горе позивача, про його душевний стан, що є його особистим життям, відомості про яке заборонено розголошувати згідно ст.10 Закону України «Про звернення громадян», а дозвіл на його розголошення він не давав.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що: ...під час участі в процесуальних діях в межах кримінального провадження йому стало відомо, що адвокати громадянина ОСОБА_2 , який обвинувачується у вчинені низки кримінальних правопорушень звертались до МОЗ України із адвокатським запитом про мої та інші звернення моєї сім`ї щодо вищевикладених фактів (зокрема мого звернення від 21.01.2019 року). Так, зокрема під час судових засідань за моєю участі адвокати обвинуваченого ОСОБА_2 надавали до Суду копії моїх та моєї родини неодноразових звернень до МОЗ України, копії депутатських запитів в моїх інтересах, нашої переписки в рамках зазначених фактів і цитують їх….

Також позивач вказує, що 24.02.2021 року на гарячу лінію Кабінету Міністрів України він звернувся до МОЗ України з переліком питань, серед яких було питання про те чи надавались адвокатам копії скарг позивача та копії скарг його родини (зазначити перелік скарг із вхідними номерами і датами іх реєстрації).

До позовної заяви додано копію скарги позивача від 14.04.2021 року : ...про порушення ст.10 Закону України «Про звернення громадян», вимога про притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності та компенсація нанесеної моральної шкоди.

У вказаній скарзі, у якій викладені обставини, що є подібними наведеним у позовній заяві, а також у самій позовній заяві, серед іншого, зазначено: ...Листом від 11.03.2021 року №02.4-12/Ш3581/3006 зв. мене поінформовано, що дійсно захист обвинуваченого ОСОБА_2 звертався до МОЗ України і їм було надано копію моєї скарги від 21.01.2019 року №702. Такими діями МОЗ України в особі її посадових осіб, які розглядали і готували відповідь на запит адвокатів порушили статтю 10 Закону України «Про звернення громадян…».

Таким чином, враховуючи, те, що позивачу відповідачем у березні 2021 року було надано відповідь про те, що захисникам ОСОБА_2 було надано копію скарги позивача від 21.01.2019 року №Ш702, яка містила відомості про його особисте життя, позивач ще у березні 2021 року дізнався, про, як вважає позивач, вчинення відповідачем протиправних дій та порушення ним прав позивача.

Дану позовну заяву подано позивачем до суду 12.07.2023 року, тобто, позивачем пропущено встановлений ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте, позивачем до позовної заяви не додано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов залишити без руху та надати позивачу строк у 10 днів з дня вручення даної ухвали для подання суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків даної позовної заяви - 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали, шляхом надання суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвала складена і підписана 18 липня 2023 року, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.І. Бабіч