Справа № 420/5253/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5253/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.,

секретар Стрєзєва А.В.,

за участю:

представника відповідача Панчошак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БОНА ДОМУС до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якій, із урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000036/2 від 28.02.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA500020/2023/000043/2 від 12.03.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого товару. При визначенні митної вартості товару декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України (далі - МКУ) та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів. На думку позивача, відповідач безпідставно витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару. За сукупністю наведених обставин, позивач просить позов задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві зазначив, що позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити. Така позиція ґрунтується на тому, що подані у цьому спорі митні декларації та додані до них документи містили розбіжності та не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Крім того, декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів. Зазначені обставини відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 слугували підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Ухвалою суду від 20.03.2023р. відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін.

12.04.2023р. ухвалою суду за клопотанням відповідача призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні.

02.05.2023р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МКУ контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність у документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог МКУ, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митних деклараціях. За результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим. Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваних рішень діяла відповідно до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову. З огляду на це, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, зокрема адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив, інші письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд доходить до наступних висновків.

10.01.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю БОНА ДОМУС (покупець) та компанією FOSHAN NANHAI ZHIYE PACKAGING CO., LTD. (Китай) (продавець) укладено контракт №1, згідно з умовами якого предметом контракту є промислові товари, а також інші товари в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною цього контракту (п.1.1. Контракту). Поставка товару здійснюється на умовах FOB, або на інших умовах поставки, зазначених в інвойсі (п.4.2 Контракту).

Так, 28.02.2023 року позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA68U5 з метою декларування такого товару: товар №1 - текстильні матеріали, просочені, з покриттям або дубльовані пластмасами: тканина вибілена, переплетення, з одного боку має суцільне покриття непористим полімерним матеріалом полівінілхлоридом 2934 рулони. Торгівельна марка BONA DOMUS, виробник - FOSHAN NANHAI ZHIYE PACKAGING CO., LTD; товар №2 покриття для підлоги, що являє собою плаский пористий (комірчастий) непрозорий матеріал в сполученні з текстильним матеріалом. Килимок протиковзний 301 рулон. Торгівельна марка PERLINA, виробник - FOSHAN NANHAI ZHIYE PACKAGING CO., LTD.

Митна вартість товару визначена за основним методом за ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД.

За результатами перевірки поданих декларантом документів встановлено розбіжності та витребувано додаткові документи.

28.02.2023 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000036/2.

Відповідно до графи 33 оскаржуваного рішення митним органом наведено такі обставини для коригування: 1) декларація країни відправлення містить посилання на коносамент, якого на дату оформлення експортної декларації ще не існувало; 2) коди товарів у декларації країни відправлення не відповідають задекларованому коду товару згідно з УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою; 3) відсутні дані щодо витрат на навантаження товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України; 4) у прайс-листі виробника ціни зазначені на умовах CFR ROMANIA, тому такий документ не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів.

10.03.2023 року позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA18U7 з метою декларування такого товару: товар №1 - текстильні матеріали, просочені, з покриттям або дубльовані пластмасами: тканина вибілена, переплетення, з одного боку має суцільне покриття непористим полімерним матеріалом полівінілхлоридом 2216 рулонів. Торгівельна марка BONA DOMUS, виробник - FOSHAN NANHAI ZHIYE PACKAGING CO., LTD; товар №2 покриття для підлоги, що являє собою плаский пористий (комірчастий) непрозорий матеріал в сполученні з текстильним матеріалом. Килимок проти ковзний у кількості 49, 226, 180 рулонів. Торгівельна марка PERLINA, виробник - FOSHAN NANHAI ZHIYE PACKAGING CO., LTD.

Митна вартість товару визначена за основним методом за ціною договору.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД.

За результатами перевірки поданих декларантом документів встановлено розбіжності та витребувано додаткові документи.

12.03.2023р. митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000043/2.

Відповідно до графи 33 оскаржуваного рішення митним органом наведено такі обставини для коригування: 1) відсутність інформації щодо вартості упаковки, пакувальних робіт та матеріалів; 2) відсутні відомості щодо страхування; 3) відсутні відомості щодо вартості транспортування та фрахту; 4)декларація країни відправлення містить коди товарів які не відповідають УКТЗЕД задекларованого товару; 5) відсутні відомості щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням ддо порту ввезення на митну територію України; 6) у прайс-листі виробника ціни зазначені на умовах CFR ROMANIA, тому такий документ не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження митної вартості оцінюваних товарів.

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішеннями позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості передбачений ч. 2 ст. 53 МКУ.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні, у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Водночас, частиною третьою статті 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Наведена норма визначає перелік таких документів.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Згідно з положеннями пункту третього частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Згідно зі статтею 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч. 5 ст. 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МКУ, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом рішень про коригування митної вартості за другорядним методом (резервним). За змістом оскаржуваних рішень підставою їх прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості. Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту, від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларант не надав достатнього обсягу додаткових документів, які б спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, митну вартість товару визначено відповідачем за другорядним методом.

Аналізуючи наведені в оскаржуваних рішеннях підстави для коригування митної вартості товарів, та враховуючи доводи, аргументи учасників справи, в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Посилання у декларації країни відправлення від 10.01.2023р. № 40084505 на коносамент № MWSKCON23011057FD, якого за датою ще не існувало, не є підставою для коригування митної вартості, оскільки такий документ не є обов`язковим для митного оформлення і позивач не може нести відповідальність за складені у країні відправлення документи. Крім того, відповідно до листа ТОВ «СІЗАР ГРУП» від 28.02.2023р. №2802/5 цей коносамент складений датою завантаження контейнеру на борт судна та дату його випуску, попередній коносамент має такий самий номер, однак повернутий перевізнику в обмін на цей.

Наведені ТОВ «СІЗАР ГРУП» обставини кореспондують з Гамбурзькими правилами, а саме ч. 2 ст. 15 Конвенції ООН про морське перевезення вантажів 1978 року.

Таким чином, суд робить висновок, що коносамент наданий до митного оформлення та експортна декларація не містять розбіжностей, оскільки у наведеному документі зазначена дата завантаження контейнеру на борт судна.

На підставі наведеного суд відхиляє таку підставу для коригування митної вартості.

Відмінність коду товарів згідно з УКТЗЕД у декларації країни відправлення та задекларованому при митному оформленні не свідчить про заниження декларантом митної вартості, оскільки код товару за Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД) декларант зазначає у декларації, а до складання експортної декларації він відношення не має, тому і відповідальність за зазначені у ній дані не несе. Крім того, як вже зазначалось вище, декларація країни відправлення не є обов`язковим документом для митного оформлення товарів.

Щодо витрат на навантаження товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України суд зазначає наступне.

Відповідно до контракту та інвойсів у цьому спорі, поставка товару здійснювалась на умовах CFR. Термін Інкотермс CFR передбачає, що продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто всі витрати до моменту доставки товару до порту призначення, які включають вартість його навантаження, несе саме продавець. Таким чином, ціна товару включає наведену складову, що виключає неможливість її перевірки та правильність визначення декларантом митної вартості.

Посилання митного орагну на інформацію щодо умов поставки у прайс-листі, як на підставу для коригування митної варості, суд відхиляє, оскільки до такого документу немає вичерпних вимог щодо змісту, метою його складання є відображення вартості товару на певних умовах продажу. Тому зазначення у прайс-листі умов поставки CFR ROMANIA не виключає можливість його застосування з метою підтвердження цін необмеженим колом покупців.

Така підстава, як відсутність інформації щодо вартості упаковки, пакувальних робіт та матеріалів у даному випадку не є підставою для коригування, оскільки такі витрати за умовами поставки понесені продавцем та відповідно включені до вартості товару, що відповідає умовам поставки CFR.

З приводу відсутності відомостей про страхування суд знову ж таки зазначає, що згідно з правилами Інкотермс, зокрема, відповідно до умов поставки CFR, продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно i сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто вказане уніфіковане правило CFR розмежовує перш за все момент переходу ризику втрати товару, чи його пошкодження. При цьому, правила Інкотермс, і CFR, в тому числі, жодним чином не встановлюють імперативних обов`язків щодо здійснення страхування вантажу. Водночас, фактично передбачають, що в разі його здійснення, обов`язок, а відповідно і витрати на страхування, буде нести i покупець.

Між тим, як свідчать матеріали справи, у даному випадку страхування вантажу не здійснювалось, з урахуванням чого, як зазначив позивач, документи з цього приводу до митного оформлення не надавались.

Таким чином, суд приймає доводи позивача, що оскільки умови поставки CFR, згідно з правилами Інкотермс, не зобов`язують сторін здійснювати страхування товару, такі дії не вчинялись ані позивачем, ані його постачальником.

Зауваження митного органу про відсутність відомостей щодо вартості перевезення товару, на думку суду, є безпідставними, адже відповідно до базису поставки вартість морського перевезення включена до ціни товару, вказаної в інвойсах.

Також варто зауважити, що до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру №11 від 08.03.2023р. на суму 54840,00 грн, платіжну інструкцію №1009 від 09.03.2023р. на суму 54840,00 грн, довідку про вартість ПРР та транспортно-експедиторські послуги вантажу автомобільним транспортом, що свідчить про надання декларантом відомостей про понесені транспортні витрати.

Відображення у коносаменті FREIGHT: PREPAID, що означає фрахт оплачено у порту відправлення, жодним чином не впливає на вартість товару, позаяк така складова вже у неї включена.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд доходить висновку, що декларантом були надані усі необхідні документи, котрі давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, підтверджують числове значення митної вартості товару, та не містять будь-яких розбіжностей, натомість митним органом не наведено достатніх переконливих підстав, за яких заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено, як і не окреслено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, та як наслідок прийняття спірного рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Митний орган, як з`ясовано судом, фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару, які, при цьому, на думку суду, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, котрі підтверджують митну вартість товарів, однак останні не лише не спростовані контролюючим органом, а й взагалі залишені без реагування.

При цьому, митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваного товару, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, на думку суду, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності такі відомості підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості зокрема зазначено, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за другорядним резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом визначено таку вартість товару, що є порушенням ст. 55 МКУ.

Відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю вищою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не є підставою для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на договірних відносинах.

При цьому, Верховний Суд у Постанові від 08.10.2019 по справі № 803/776/17, вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів у цьому спорі діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд визнає протиправними та скасовує такі рішення.

Скасовуючи рішення про коригування митної вартості товарів, суд тим самим підтверджує факт відсутності неправильності визначення декларантом митної вартості товарів. Відсутність цієї обставини свідчить про відсутність підстав для відмови у прийнятті митної декларації. Відмову, вчинену митним органом за відсутності цієї обставини, слід вважати необґрунтованою, а необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень з огляду на п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС є підставою для скасування такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2023/000036/2 від 28.02.2023 року та № UA500020/2023/000043/2 від 12.03.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (, 65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БОНА ДОМУС (, 65031, м. Одеса, вул. Промислова, буд. 40) судовий збір у сумі 18123,98 грн (вісімнадцять тисяч сто двадцять три гривні 98 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.06.2023 року.

Суддя Попов В.Ф.