Справа № 560/2897/23
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2897/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

17 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року, з урахуванням ухвали від 24 травня 2023 року, позов задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 08.09.1986 року:

-з 09.09.1986 року по 25.08.1992 року, інженером-технологом на Бериславському машзаводі ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції;

-з 23.09.1992 року по 01.06.1993 року, інженером хіміком-мікробіологом на Бериславській харчосмаковій фабриці;

-з 01.09.1980 року по 08.07.1981 року, період навчання в Херсонському ПТУ № 18 з 01.09.1980 року по 08.07.1981 року згідно диплому НОМЕР_2 від 8 липня 1981 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.02.2023 року № 66, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, починаючи з 02.02.2023 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.02.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Подана заява та додані до неї документи прийняті пенсійним органом 03.02.2023 року та зареєстровані за № 288, що підтверджується копією розписки-повідомлення.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ пенсійного органу, що призначає пенсію-Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.02.2023 року № 66, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку із недостатністю страхового стажу.

До страхового стажу позивача не зараховано:

-з 09.09.1986 року по 25.08.1992 року інженером технологом у Бериславському машзаводі ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції, оскільки запис внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, а саме: запис про звільнення завірено відтиском печатки непридатним до сприйняття;

-з 23.09.1992 року по 01.06.1993 року інженером хіміком-мікробіологом Бериславської харчосмакової фабрики, оскільки запис внесено з порушенням Інструкції, а саме: в записі про прийом на роботу дата наказу непридатна до сприйняття.

Також до страхового стажу не враховано період навчання в Херсонському ПТУ № 18 з 01.09.1980 року по 08.07.1981 року згідно диплому НОМЕР_2 від 8 липня 1981 року, оскільки по батькові заявниці не відповідає паспортним даним.

Для зарахування до страхового стажу вказаних періодів трудової діяльності, а також періоду навчання в Херсонському ПТУ № 18 необхідно надати уточнюючі довідки.

Про прийняте рішення позивач повідомлена листом від 16.02.2023 року № 2200-0213-8/11820.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, (далі-Закон № 1058-IV).

Вказаний Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", (частина 1 статті 5 Закону № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Як один із видів пенсійних виплат, в солідарній системі призначається пенсія за віком, (пункт 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV).

Згідно із частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частинами 1, 3 статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 № 121, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затвердило "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Порядок № 22-1).

Згідно із пунктом 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви, (пункт 1.8 Порядку № 22-1).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності-за формою згідно з додатком 3 до Положення;

Відповідно до пункту 2.23 Порядку № 22-1, при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Згідно із пунктом 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Згідно із пунктами 4.3, 4.7 Порядку № 22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

До 01 січня 2004 року страховий стаж працівників обраховувався відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року, який набрав чинності 01.01.1992 року на підставі постанови ВР України від 6 грудня 1991 року № 1788-XII, (далі Закон № 1788-XII).

Згідно із пунктом г) статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: інші особи, які підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до частини 1, пункту д) частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердив "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі Порядок № 637).

Згідно із пунктами 1, 2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 23 Порядку № 637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 була затверджена "Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях", (далі Інструкція № 162).

Вказана Інструкція перестала застосовуватися відповідно до наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58.

Згідно із пунктами 2.3, 2.5, 2.9 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведенні на іншу постійну роботу чи звільнення здійснюються адміністрацією підприємства після прийняття наказу, але не пізніше тижневого строку, а при звільненні-в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу.

У випадку виявлення неправильного запису або неточних відомостей про роботу, переведенню на іншу постійну роботу, виправлення проводиться адміністрацією того підприємства де була здійснений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику необхідну допомогу.

В розділі "Відомості про роботу", трудової книжки закреслення раніше здійснених неточних або неправильних записів не допускається.

При необхідності зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 необхідно вказати, що запис за № недійсна.

Згідно із пунктом 10 Інструкції № 162, відповідальність за організацію ведення трудових книжок покладається на керівника підприємства.

Безпосередньо відповідає за своєчасне заповнення, зберігання, облік і видачу працівникам трудових книжок, начальник відділу кадрів, або особа яка призначається наказом керівника підприємства.

Відповідно до пункту 21 Інструкції № 162, при звільнені працівника всі записи про роботу завіряються підписом керівника та печаткою підприємства, або печаткою відділу кадрів.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV, отже належними підставами для відмови в призначенні пенсії за віком є відсутність встановленого законодавством страхового стажу та недосягнення особою встановленого законодавством віку.

Призначення пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках передбачених Законом № 1058-IV.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання особою заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.

Основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто до 01 липня 2000 року, є трудова книжка.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, в зв`язку з чим недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи якій належить трудова книжка, та відповідно не може впливати на її особисті права.

Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі і щодо вирішення питання призначення пенсії за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Право позивача на пенсійне забезпечення не повинно безумовно залежати від відсутності наказів підприємства з кадрових питань, інших первинних документів в підтвердження записів у трудовій книжці про трудову діяльність.

Законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Право особи на одержання пенсії повинно встановлюватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

А тому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішенням від 09.02.2023 року №66, протиправно відмовило позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів її роботи інженером технологом у Бериславському машзаводі ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції з 09.09.1986 року по 25.08.1992 року та інженером хіміком-мікробіологом Бериславської харчосмакової фабрики з 23.09.1992 року по 01.06.1993 року в зв`язку із тим, що запис № 2 від 25.08.1992 року про звільнення позивача завірено відтиском печатки непридатним до сприйняття, а також запис № 3 внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме: в записі про прийом на роботу дата наказу непридатна до сприйняття, так як такі недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

Із змісту трудової книжки вбачається, що проведенні в ній записи надають можливість достовірно встановити як назву підприємства на якій позивач розпочала свою трудову діяльність так і дати прийняття та звільнення позивача з роботи у вказаних підприємствах.

Таким чином, періоди трудової діяльності позивача інженером-технологом у Бериславському машзаводі ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції з 09.09.1986 року по 25.08.1992 року та інженером хіміком-мікробіологом Бериславської харчосмакової фабрики з 23.09.1992 року по 01.06.1993 року підлягають зарахуванню до страхового стажу.

Також рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.02.2023 року № 66 до страхового стажу позивача не враховано період навчання в Херсонському ПТУ № 18 з 01.09.1980 року по 08.07.1981 року згідно диплому НОМЕР_2 від 8 липня 1981 року, оскільки по батькові заявниці не відповідає паспортним даним.

Судом першої інстанції правильно вказано, що період навчання в учбовому закладі також необхідно зарахувати до страхового стажу позивача, оскільки при заповненні диплому серії НОМЕР_2 від 8 липня 1981 року, який засвідчує навчання в Херсонському професійно-технічному училищі № 18, допущена помилка в написанні по батькові ОСОБА_1 ,-" ОСОБА_2 ".

Належність диплому саме позивачу підтверджується паралельним записом по батькові на російській мові, а також випискою підсумкових оцінок успішності до диплому № НОМЕР_3 , де також зазначено правильне написання по батькові позивача на російській мові.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 09.02.2023 року № 66, страховий стаж позивача обрахований в розмірі 29 років 4 місяці 3 дні.

Станом на дату звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком від 03.02.2023 року, позивачу виповнилося 60 років, що відповідає вимогам статті 26 Закону № 1058-IV.

У зв`язку із зарахуванням до страхового стажу позивача періодів трудової діяльності позивача інженером-технологом у Бериславському машзаводі ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції з 09.09.1986 року по 25.08.1992 року та інженером хіміком-мікробіологом Бериславської харчосмакової фабрики з 23.09.1992 року по 01.06.1993 року, а також періоду навчання в Херсонському ПТУ № 18 з 01.09.1980 року по 08.07.1981 року згідно диплому НОМЕР_2 від 8 липня 1981 року, її загальний страховий стаж із врахуванням страхового стажу який обрахований пенсійним органом становить більше 29 років, що також відповідає вимогам статті 26 Закону № 1058-IV.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Боровицький О. А. Шидловський В.Б.