Справа № 420/2086/22
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 липня 2023 року

м. Київ

справа № 420/2086/22

адміністративне провадження № К/990/23065/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №420/2086/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення невиплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури, що полягає у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 05 листопада 2020 року по 14 вересня 2021 року та стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 не нараховану та невиплачену заробітну плату з 05 листопада 2020 року по 14 вересня 2021 року у розмірі 395045,40 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року, у задоволені позову відмовлено.

29 червня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційну скаргу подано на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Скаржник вказує, що:

-Відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме у правовідносинах щодо можливості роботодавця поновити працівника на роботі з тимчасовим визначенням робочого місця без виплати заробітної плати, в контексті положень ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» та положень ст. ст. п.5, ч. 1. ст. 16, 82, 81 Закону України «Про прокуратуру»;

-Відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, a саме можливості притягнення прокурора до відповідальності шляхом не нарахування та несплати заробітної плати за відсутності на робочому місці без прийняття наказу про звільнення у даний період;

-Відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме можливості притягнення прокурора одночасно до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за одне й те саме правопорушення в контексті положень статті 61 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та положень статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право не бути притягненим до суду або покараним двічі.»

Верховний Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно зазначити щодо якого саме питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому скаржник хоч і зазначає норми права, щодо яких, на його думку, відсутній висновок Верховного Суду, але не зазначає в чому помилка судів при застосуванні цих норм права з урахуванням предмету позову та встановленим судами обставинам у цій справі.

Касаційна скарга не містить аргументів їх неправильного застосування та підстав для формування такого висновку (усунення колізії, визначення пріорітету між нормами, тлумачення норми, т.і.)

Іншими словами, саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, вказані норми сама по собі не впливають на вирішення цього спору і не потребують висновку Верховного Суду як самостійні норми, за обставин, установлених судами у цій справі, тому Суд дійшов висновку, що скаржник формально послався на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у даній справі.

З огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Отже, скаржником не викладено передбачені статтею 328 КАС України умови, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2023 року у справі №420/2086/22 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про стягнення невиплаченої заробітної плати - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Н.А. Данилевич