Справа № 440/1703/23
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/1703/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №190809 від 05.01.2023 року.

Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 23 лютого 2023 року за вх. №9191/23.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно - господарського штрафу №190809 від 05.01.2023 року є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 є власником транспортного засобу RENAULT MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1 , вказаного в спірній постанові, однак, цей транспортний засіб був переданий в позичку ОСОБА_2 , на час перевірки позивачем не використовувався, позивач не здійснює господарську діяльність у сфері транспортних послуг, а отже, позивач не є автомобільним перевізником в розумінні статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/1703/23, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28 березня 2023 року до суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву /а.с. 57-68/, у якому представник Державної служби України з безпеки на транспорті просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що під час рейдової перевірки, результати якої оформлені актом №338499 від 09.11.2022, виявлено перевезення вантажу за відсутності на час перевірки документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме: повна маса 40290кг, що перевищує на 11,9% норми, одиночна вісь 13520кг, що перевищує 17,5% норми, у зв`язку з чим прийнято оскаржувану постанову від 05 січня 2023 року №190809. Вказує, що під час перевірки водій не надавав посадовим особам Укртрансбезпеки договір позички транспортного засобу та інші документа для підтвердження передачі власником вказаного транспортного засобу.

10 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 69-71/, у якій зазначено, що за своєю природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері транспорту, у той час, як позивач таким не є.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.11.2022 на ділянці автодороги а/д Київ-Одеса 210 км 450м. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку №012920 від 01.11.2022 /а.с. 44/ проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 /а.с. 51/.

За результатами перевірки складено акт №338499 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.11.2022 /а.с. 47/, у якому зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме: повна маса 40290кг, що перевищує на 11,9% норми, одиночна вісь 13520кг, що перевищує 17,5% норми /а.с. 47/.

Акт перевірки №338499 від 09.11.2022 підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_2 /а.с. 47/.

21.12.2022 відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті направлено на адресу позивача повідомлення №47812/36/24-22 від 20.12.2022 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначеної на 05.01.2023 з 10:00 до 12:00 /а.с. 53, 54/.

На розгляд справи 05.01.2023 позивач чи уповноважена ним особа не прибули, документів не направили.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті 05.01.2023 т.в.о. начальника відділу Державного нагляду (контролю) у Полтавській області Звагольським Валерієм на підставі абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190809 у сумі 17000 грн відносно ОСОБА_1 за допущення перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу 09.11.2022, а/д Київ-Одеса, км 210+450, ТЗ RENAULT, д.н. НОМЕР_1 /а.с. 43/.

Позивач не погодилася з постановою відділу Державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №190809 від 05 січня 2023 року та звернулася до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові відділу Державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №190809 від 05 січня 2023 року, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 /надалі - Порядок №1567, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19 Порядку №1567).

01.11.2022 в.о. начальником відділу Державного нагляду (контролю) у Черкаській області видано посадовим особам відділу Державного нагляду (контролю) у Черкаській області направлення на рейдову перевірку №012920 для проведення рейдової перевірки транспортних засобів, зокрема в Черкаському районі на а/д 210км+450м з 07.11.2022 до 13.11.2022 /а.с. 44/.

Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.11.2022 на ділянці автодороги а/д 210км.+450м посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку №012920 від 01.11.2022 /а.с. 44/ проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та за кермом якого перебував водій ОСОБА_2 /а.с. 5-6, 47, 51/.

За результатами перевірки складено акт №338499 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.11.2022 /а.с. 47/, у якому зазначено про порушення перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме: повна маса 40290кг, що перевищує на 11,9% норми, одиночна вісь 13520кг., що перевищує на 17,5% норми, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні подільного вантажу 09.11.2022, а/д Київ-Одеса, км 210+450, ТЗ RENAULT, д.н. НОМЕР_1 /а.с. 47/.

За змістом частини першої статті 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтями 238, 239 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути

застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241 ГК України, адміністративно господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про транспорт» №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Крім того, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-111).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-111 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Положення Закону №2344-111 визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 1.02.2015 №103 (далі - Положення №103) Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, одним із основних завдань якого є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення №103).

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Так, положеннями Порядку №1567 врегульовано, що:

- державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2);

- органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3);

- державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (пункт 4);

- рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12);

- рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно- вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14); рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункт 19).

Крім того, пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема:

- наявність визначених статтею 39 та 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів (абзац 6 пункту 16 Порядку №1567).

Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-111, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у сфері перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Частиною 1 статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно з приписами частини 1 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Абзацом 15 частини 1 статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За змістом положень пункту 26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

На виконання зазначеного Відповідачем завчасно, 20.12.2022, на адресу Позивача 37000, Полтавська обл., м. Пирятин, вуя. Ярмаркова, буд. 68, яка зазначена в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що надавалося водієм під час проведення перевірки, та підтверджена Позивачем в позовній заяві, рекомендованим листом №387 направлено повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт за вих. №47812/36/24-22 від 20.12.2022.

Поштове відправлення №387 отримано Позивачем 31.12.2022, тобто за 5 днів до призначеної дати розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що не заперечується сторонами.

Однак, жодних пояснень/заперечень щодо виявленого порушення та притягнення до відповідальності від Позивача на адресу Укртрансбезпеки не надійшло, так само як до позовної заяви жодних доказів на підтвердження такого звернення не додано, що повністю спростовує доводи Позивача про ігнорування під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесення оскаржуваної постанови заперечень Позивача проти наявності підстав для притягнення до відповідальності.

На розгляд справи Позивач у призначені дату та час не з`явився.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку №1567).

З огляду на зазначене та зважаючи на допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-111, 05.01.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №190809 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

Відповідно до пункту 29 Порядку №1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

На виконання зазначеного відповідачем вказана постанова разом із супровідним листом №1203/36/24-23 від 09.01.2023 надіслана рекомендованим листом з повідомленням на адресу Позивача 37000, Полтавська обл., м. Пирятин, вуя. Ярмаркова, буд. 68, що підтверджується копією списку згрупованих поштовх відправлень листів рекомендованих №459 від 09.01.2023 та не заперечується сторонами.

Відтак, Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області в повній мірі дотримано вимог Порядку №1567 щодо належного повідомлення автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та направлення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Суд звертає увагу, що Позивачем у позовній заяві підстави та фактичні обставини проведення перевірки, факт виявлення порушення в частині перевищення встановлених габаритно-вагових норм не оспорюються, заперечується виключно факт вчинення останнім порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Оскаржувана постанова винесена відповідачем щодо позивача з підстав, що останній є власником такого транспортного засобу.

Варто наголосити, що позивач підтвердив, що він є власником транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення.

Надаючи оцінку посиланню позивача у позові на передачу такого транспортного засобу в користування ОСОБА_2 на підставі договору позички транспортного засобу від 01.10.2022 року, суд зазначає наступне.

В підтвердження даного факту позивачем до позову надано копію договору позички транспортного засобу від 01.10.2022 року, згідно умов якого 01.10.2022 між позивачем ОСОБА_1 (позичкодавець) та ОСОБА_2 (користувач) укладено договір позички транспортного засобу /а.с. 9-10/, відповідно до умов якого позичкодавець передає, а користувач приймає в тимчасове безоплатне користування спеціалізований сідловий тягач-Е Renault Magnum, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (пункт 1.1). Транспортний засіб є власністю позичкодавця і зареєстрований за ним у Центрі ДАІ 5843 12.07.19 р. (пункт 1.2). Пунктом 2.1 договору встановлено, що строк на який передається в користування транспортний засіб, становить 6 календарних місяців з моменту його передачі /а.с.9-10/.

В той же час, суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини четвертої статті 828 Цивільного кодексу України, договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак, договір позички транспортного засобу від 01.10.2022 року, який наданий позивачем до позову в підтвердження того, що такий транспортний засіб перебував в користуванні ОСОБА_2 , нотаріально не посвідчений, а відтак він є нікчемним та не створює жодних прав та обов`язків, тому не є належним доказом передачі вказаного транспортного засобу в користування позивачем, зокрема у період виявлення порушення, іншій особі.

Крім того, суд звертає увагу, що перевіряючи на правомірність оскаржувану постанову, суд встановлює обставини, які існували станом на момент коли відповідачем було прийнято вказану постанову про накладення на позивача штрафу.

Ні водієм, під час виявлення порушення та складання акту перевірки, ні позивачем, після отримання повідомлення про розгляд справи відповідачем, не було повідомлено відповідача та його уповноважених осіб про передачу транспортного засобу позивачем іншим особам та не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин, як не було їх і надано до позову з огляду на те, що наданий договір не було посвідчено нотаріально.

В ході проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) водієм транспортного засобу було надано працівникам Укртрансбезпеки лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу щодо автомобіля та напівпричепа, посвідчення водія та товарно-транспорту накладну. Інших документів надано не було.

Під час проведення перевірки водієм транспортного засобу ОСОБА_2 не було повідомлено працівникам Укртрансбезпеки про факт передачі згаданого автомобіля йому в користування на підставі договору позички транспортного засобу, укладеного між ним та Позивачем, так само як і не було надано копії такого договору.

Водночас, відповідно до положень Порядку №1567 виявлення та встановлення факту порушення автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт здійснюється саме на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі).

Щодо тверджень позивача в позові, що нею направлялися вказані документи відповідачу, то вони є безпідставними, з огляду на те, що відповідач заперечив отримання будь-яких документів від позивача, а позивач, в свою чергу, окрім як зазначення про це в позові, не надав жодних належних та допустимих підтверджень вказаних аргументів.

Будь-яких інших доказів в підтвердження передачі вказаного транспортного засобу позивачем на законних підставах іншим особам в момент вчинення правопорушення позивачем до матеріалів справи не надано та матеріали справи не містять.

Крім того, позивач не позбавлена можливості звернутися в порядку цивільного судочинства до особи, яка на її думку використовувала вказаний транспортний засіб в момент правопорушення із вимогами про відшкодування завданої їй шкоди у зв`язку із притягненням її, як власника транспортного засобу до відповідальності за вказане правопорушення.

У справі ж, що розглядається відповідачем винесено рішення у зв`язку із перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, що в свою чергу жодним чином не спростовано ні позивачем у позові, ні водієм під час перевірки вказаного транспортного засобу.

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Крім того, згідно з абзацом четвертим пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок №1388), за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 16 Порядку №1388 тимчасовий реєстраційний талон видається сервісним центром МВС за бажанням користувача чи розпорядника транспортним засобом та за зверненням власника, що передав транспортний засіб у користування і/або розпорядження фізичній або юридичній особі на строк, зазначений у його заяві або документах, які підтверджують право користування і/або розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додаток 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформлюється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Позивачем не надані докази тимчасової реєстрації транспортного засобу.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підстава використовується транспортний засіб (договір оренди та тимчасовий реєстраційний талон).

Суд вказує, що згідно приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правову позицію щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у Постанові від 20.12.2018 по справі № 804/8740/16.

Так в зазначеній постанові сказано, що попри те, що наведені положення Інструкції № 379 та Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто як вважає позивач не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт».

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для висновків Відповідача про порушення Позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт слугувало виявлене перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових параметрів транспортного засобу під час перевезення вантажу.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (далі - Правила №30) встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Відповідно до пункту 3 зазначених Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0053441 від 09.11.2022 /а.с. 49/ та не заперечується Позивачем у позовній заяві, тип транспортного засобу Позивача, щодо якого проведено габаритно-ваговий контроль. - двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

б) фактичної маси: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом навантаження на вісь: 36 тонн (для доріг державного значення), 24 тонни (для доріг місцевого значення); на одинарну вісь: 11,5 тонн (для доріг державного значення), 7 тонн (для доріг місцевого значення).

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах, визначається Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до пункту 18, 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення; посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до зазначеного, за результатами проведеного габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №0068542 від 09.11.2022 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0053441 від 09.11.2022, а також видано чек про результати зважування /а.с. 48-50/, відповідно до яких зафіксовано перевищення встановлених нормативів допустимої загальної маси транспортного засобу, а саме 40,29 т при максимально допустимих 36 т, тобто на 11,9%, та навантаження на задню вісь автомобіля, а саме 13,52 т при максимально допустимих 11,5 т, тобто на 17,5%. Копія довідки отримана водієм транспортного засобу, про що свідчить відповідна відмітка.

Форма довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю визначена Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно- вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207).

Відповідно до даного Порядку (підпункт 4 пункту 4) обов`язок з видачі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю покладається саме на посадових осіб Укртрансінспекції, правонаступником якої є Укртрансбезпека.

Таким чином, довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №053441 від 09.11.2022, підписана посадовою особою Уктрансбезпеки, видана уповноваженим суб`єктом та в межах наданих повноважень, а, відтак, є належним доказом порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Крім того, згідно чинного законодавства жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з ПДР (пункти 2.3а, 2.36; 12.1) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Суд звертає увагу, що факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та результати проведеного зважування жодним чином не заперечуються Позивачем в позовній заяві, дії посадових осіб під час проведення рейдової перевірки не оскаржуються, що свідчить про їх правомірність.

Таким чином, факт перевищення належним Позивачу транспортним засобом нормативних вагових параметрів загальної маси та навантаження на одиночну вісь під час перевезення подільного вантажу (кукурудзи) встановлено уповноваженими посадовими особами контролюючого органу під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів в рамках проведення рейдової перевірки в повній відповідності до встановленого порядку проведення такого заходу державного контролю та підтверджено належними та допустимими доказами.

В свою чергу, статтею 60 Закону №2344-111 передбачено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначені вище обставини повністю спростовують доводи Позивача про відсутність в її діях складу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та, відповідно, про відсутність підстав для притягнення до відповідальності.

Верховний Суд у Постанові від 29.01.2020 по справі №814/1460/16, зауважив, що розрахунок плати за проїзд органу Укртрансбезпеки, який робиться поряд з визначенням штрафної санкції, є компенсацією руйнування автодоріг України.

Натомість, така плата за проїзд не звільняє особу від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема щодо дотримання вимог щодо граничних вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.

В іншому випадку, така особа несе відповідальність за недотримання таких вимог. При цьому, згідно вимог чинного законодавства жодним національним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з ПДР України при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.

Варто звернути увагу, що в контексті пункту 22.5 цих Правил перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. Крім того, законодавець врегулював питання можливого переміщення вантажу під час руху (також і в разі гальмування) шляхом похибки у 2%, оскільки пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.

Зазначена позиція Відповідача підтверджується судовою практикою, зокрема, висновками Другого апеляційного адміністративного суду, викладеними в постанові від 01.12.2022 по справі №520/17495/21 та від 15.07.2022 по справі №440/10674/21.

При цьому, тлумачення норм Закону №2344-111, Порядку №879 свідчить, що за загальними правилом саме власник транспортного засобу має нести цивільно-правову відповідальність у вигляді плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортного засобу, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (правова позиція викладена в Постанові від 10.11.2021 №747/45/20 Верховний Суд. Касаційний цивільний суд).

У справі №819/1381/16 Верховний суд дійшов висновку, що у випадку, якщо вагові параметри транспортного засобу перевищують нормативні за нормами Закону №2344-11, Порядку №879, то відповідальним за правопорушення є сам власник, а не особа, яка безпосередньо керувала транспортним засобом.

Діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт. Отже, перевищення встановлених нормативів вагових параметрів транспортного засобу становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

Факт цього вчинення не може бути спростований дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.07.2020 у справі №803/50/17 (адміністративне провадження № К/9901/22356/18).

Натомість, Позивачем у позовній заяві жодним чином не спростовується факт порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (перевищення нормативних вагових параметрів) та не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування факту даного порушення.

В свою чергу, а Акті проведення перевірки №338499 від 09.11.2022 детально зафіксовано всі обставини допущеного порушення, зокрема, зазначено про перевищення вагових параметрів загальної маси та навантаження на одиночну вісь транспортного засобу в тоннах у відсотковому відношенні та порушенням якої норми воно є (абзац 15 частини 1 статті 60 Закону №2344-111).

За загальним правилом, рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом (Постанова Верховного суду №825/1496/17 від 15.05.2019).

Відповідний висновок ґрунтується на положеннях статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, існує обов`язок застосування норми, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. При цьому, необхідно враховувати загальні вимоги закону, згідно з якими при зміні правил процесу забороняється встановлювати нові обов`язки, скасовувати чи звужувати процесуального права, належні учасникам судового провадження, чи обмежувати їх використання.

З огляду на викладені вище фактичні обставини, Позивачем жодним чином не спростовано правомірність притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Навпаки, доводи позовної заяви тільки підтверджують обґрунтованість дій посадових осіб Відповідача.

Таким чином, оскаржувана постанова №190809 від 05.01.2023, винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області, про накладення на ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ, винесена відповідно до чинного законодавства уповноваженим державним органом, в рамках повноважень, визначених Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), та щодо належного суб`єкта за наявності встановленого факту порушення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Твердження Позивача про незаконність та безпідставність оскаржуваної постанови не відповідають дійсності та спрямовані з метою сформувати в суду викривлене уявлення про особу Відповідача та фактичні обставини справи. Позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів Відповідача, викладених у даному відзиві.

З огляду на зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №190809 від 05.01.2023 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. не підлягають задоволенню з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2-10, 72-77, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Державної служби України з питань безпеки на транспорті (Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ), Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 155, м. Полтава, Полтавська область, 36008) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Суддя І.Г. Ясиновський