Справа № 320/2443/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м. Київ № 320/2443/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання протиправною постанови в частині,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання протиправною постанови від 04.03.2020 ВП № 52134233 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині визнання суми виконавчого збору в розмірі 48318,51 грн (по курсу НБУ на 04.03.2020) та в частині, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 04.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в частині визначення строку для його повторного пред`явлення є протиправною, оскільки виконавчий напис № 15717 виданий 17.08.2016 приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським Володимиром Анатолійовичем може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років в тому числі з дати переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а

звернення ПАТ «Альфа-Банк» 06.09.2016 вх. № 4838/02-37/5 із заявою до відповідача про відкриття виконавчого провадження означає, що 07.09.2016 перервався строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і з цієї дати має відліковуватися новий строк три роки для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, який закінчується 06.09.2019. Такий строк вже пройшов, адже відповідач повернув виконавчий напис № 15717, виданий 17.08.2016 Приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським Володимиром Анатолійовичем на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), а не у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії зазначеної ухвали.

Ухвалою суду від 12.05.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

21.08.2020 до суду від сторони позивача надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог, в частині щодо визнання протиправною та скасування постанови Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 04.03.2020 ВП № 52134233 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині визначення суми виконавчого збору в розмірі 48318,51 грн (по курсу НБУ на 04.03.2020). (а.с. 57-59 т. 4)

На підставі розпорядження Київського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 № 525, у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Брагіної О.Є. від здійснення правосуддя відповідно до рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 27.11.2020, проведено повторний автоматизований розподіл справи № 320/2443/20, за результатами якого, головуючим суддею визначено Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 прийнято до провадження дану адміністративну справу, визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 витребувано від Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 52134233.

Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, та не надав витребувані судом копії матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2016 державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС відкрито виконавче провадження № 52134233 з виконання виконавчого напису № 15717, виданого 17.08.2016 приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19374,99 доларів США, шляхом звернення стягнення на автомобіль CITROEN C4 PICASSO, 2007 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 та може знаходитись за адресою: АДРЕСА_1 .

06.09.2016 вх. № 4838/02-37/5, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся із заявою до відповідача про відкриття виконавчого провадження.

03.03.2020 за вх. № 8751/02-28/1 до Вишгородського РВДВС надійшла заява від стягувана (ПАТ (АТ) «Альфа-Банк») про повернення виконавчого документа без подальшого виконання на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

04.03.2020 Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було прийнято постанову ВП № 52134233 про стягнення виконавчого збору. В даній постанові, зокрема, зазначається, що до Вишгородського РВДВС за вх. № 8751/02-28/1 03.03.2020 надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

04.03.2020 Вишгородським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було прийнято постанову ВП № 52134233 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Також, в даній постанові зазначається, що виконавчий документ (виконавчий напис № 15717, виданий 17.08.2016 Приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським Володимиром Анатолійовичем може бути повторно пред`явлений для виконання в строк 04.03.2023.

Позивач, вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову від 04.03.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу, безпідставно визначив, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 04.03.2023, що і зумовило останнього на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Перш за все, слід зазначити, що предметом даного спору, з урахуванням заяви позивача про відмову від позову в частині позовних вимог, є визнання протиправною постанови від 04.03.2020 ВП № 52134233 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 04.03.2023. Інші дії/рішення/бездіяльність банку, приватного нотаріуса тощо не є предметом даного спору, суд при вирішенні даного спору, виходить лише з перевірки правомірності прийняття оскаржуваної постанови в оскаржуваній частині.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно змісту ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до норм п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами ч. 5 вказаної статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведеного слідує, що строки виконавчого документа перериваються його пред`явленням незалежно від того чи державний виконавець повернув виконавчий документ чи відмовив у відкритті виконавчого провадження. Таким чином, з дати пред`явлення виконавчого документа до виконання, строк його пред`явлення перерваний

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, крім іншого, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Тож, обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто, впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

30.12.2021 до суду від сторони позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, здійснено посилання на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23.11.2021 у справі № 756/14332/16-ц.

Суд звертає увагу на те, що виконавчим документом у ВП № 52134233, є виконавчий напис № 15717, виданий 17.08.2016 приватним нотаріусом Київського МНО Чуловським В.А., та по якому оскаржуваною постановою відповідача 04.03.2020 вирішено повернути виконавчий документ стягувачу та визначив строк повторного пред`явлення до 04.03.2023.

Втім, слід звернути увагу на те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23.11.2021 у справі № 756/14332/16-ц, позов задоволено, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 17.08.2016, зареєстрованого в реєстрі № 15717 таким, що не підлягає виконанню.

Доказів оскарження стронами чи скасування судом рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23.11.2021 у справі № 756/14332/16-ц стронами не було надано, а судом не встановлено.

Суд звертає увагу на те, що передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені законодавством).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу виконавчого документа.

Визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зумовлює відсутність можливості у стягувача пред`явити його до виконання, зокрема і повторно, а для боржника нівелює порушене право в частині дії/рішень державного виконавця.

Тобто, з наведеного слідує, що наразі виконавче провадження № 52134233 завершено, а зазначення державним виконавцем в п. 3 резолютивної частини постанови строк повторного пред`явлення виконавчого документа до 04.03.2023, не впливає на права/обов`язки/інтереси боржника/стягувача та інших заінтересованих осіб, позаяк, рішенням суду виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича від 17.08.2016, зареєстрованого в реєстрі № 15717, що є виконавчим документом у ВП № 52134233 визнано таким, що не підлягає виконанню, а й отже, не може бути повторно пред`явленим до виконання незалежно від строку, визначеною оскаржуваною постановою.

Станом на дату вирішення даного спору, на переконання суду, відсутнє порушене право позивача щодо неправомірного зазначення державним виконавцем строку повторного пред`явлення виконавчого документа, позаяк виконавчий документ не підлягає виконанню, а й отже, повторному пред`явленню, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Щодо доводів та посилань позивача як в позовній заяві так і під час розгляду даного спору в додаткових поясненнях про незаконні/протиправні дії та рішення щодо обставин, що передували відкриттю виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної в даній справі постанови в частині (що є предметом даного спору), що виконавчий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 04.03.2023, суд зазначає, що в межах розгляду даного спору такі обставини не перевіряються та їм не надається правова оцінка, оскільки це виходить за предмет даного спору.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання протиправною постанови в частині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.