Справа № 380/12042/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року

Зал судових засідань №7,

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Богданова А.В.,

за участю сторін:

представника позивача Білана П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Шептицького, 9, м.Миколаїв, Львівська область, 81600; ), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову №71706374, винесену головним державним виконавцем Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О.В.Комарницькою про стягнення виконавчого з ОСОБА_1 , у розмірі: 13400 грн. (тринадцять тисяч чотириста гривень, нуль копійок);

- визнати протиправною та скасувати Постанову №71706026, винесену державним виконавцем Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Л.В. Чайковською, про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , у розмірі: 13400 грн. (тринадцять тисяч чотириста гривень, нуль копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №71706374 від 03.05.2023 з виконання виконавчого листа №447/3147/21 від 07.12.2022 та №71706026 від 03.05.2023, з виконання виконавчого листа №447/3147/21 від 07.12.2022, що видав Миколаївський районний суд Львівської області про вселення ОСОБА_2 у квартиру по АДРЕСА_2 та про зобов`язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні вказаною квартирою. Окрім цього, одразу, 03.05.2023, відповідачем винесено постанови ВП №71706374 та ВП №71706026 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , у розмірі 13400 грн.

Водночас, позивач звертає увагу, що на момент винесення спірних постанов про стягнення виконавчого збору від 03.05.2023 ВП №71706374, ВП №71706026 не спливли строки, встановлені у п.2 постанов №71706374, №71706026 про відкриття виконавчого провадження, якими ОСОБА_1 було надано строк 10 днів для добровільно виконання рішення суду.

Також вказує, що ОСОБА_1 не чинила перешкод ОСОБА_2 у користуванні квартирою, за адресою: АДРЕСА_3 , після винесення рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07 грудня 2022 року у справі №447/3147/21, ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся за даною адресою. Вказує, що виконавцем не було складено жодного Акту про факт невиконання боржником (позивачкою) рішення у встановлений 10 денний строк, які б свідчили про перешкоджання ОСОБА_2 у користуванні квартирою.

Зазначає, що жодних дій, які передбачені ст.67 ЗУ «Про виконавче провадження», які б свідчили про примусове виконання рішення суду, відповідачем здійснено не було. Окрім того, ОСОБА_2 , не здійснював ніяких дій щодо вселення у квартиру та не з`являвся за вказаною адресою, після винесення рішенням судом. Відтак, чинним законодавством не передбачено порядку примусового вселення в житлове приміщення громадян поза їх наміром і бажанням, тому, на думку позивача, вона добровільно виконала рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження.

З огляду на наведене, вважає спірні постанови протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою судді від 20.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач позов не визнав, у відзиві від 28.06.2023 зазначає, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Початком примусового виконання відповідного виконавчого документу є подання стягувачем відповідної заяви про примусове виконання рішення, що є наслідком відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення шляхом винесення постанови, в тому числі про стягнення виконавчого збору.

Вказує, що стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Саме тому на час відкриття виконавчого провадження у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 07.12.2022 у справі №447/3147/21 зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вселити ОСОБА_2 у квартиру по АДРЕСА_1 . Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення набрало законної сили 19.01.2023.

02.02.2023 Миколаївським районним судом Львівської області на виконання рішення від 07.12.2022 у справі №447/3147/21 було видано виконавчі листи.

02.05.2023 на адресу Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від ОСОБА_2 надійшли заяви від 01.05.2023 щодо прийняття до виконання вказаних вище виконавчих листів, підтвердженням чого є відповідний вхідний штамп відповідача.

03.05.2023 головним державним виконавцем Комарницькою О.В керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача та виконавчого документа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71706026 щодо зобов`язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у якій надано боржнику термін для добровільного виконання протягом 10 робочих днів. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та відома.

Цього ж дня 03.05.2023 головним державним виконавцем Комарницькою О.В керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору №71706026 у сумі 13400 грн., яка направлена сторонам до відома та виконання.

Крім того, 03.05.2023 державним виконавцем Чайковською Л.В. відповідно до ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача та виконавчого документа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71706374, щодо вселення ОСОБА_2 у квартиру по АДРЕСА_1 , яку скеровано сторонам до виконання та до відома.

Цього ж дня 03.05.2023 державним виконавцем Чайковською Л.В відповідно до ст. 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору №71706374 у сумі 13400,00 грн., яку скеровано сторонам до виконання та до відома.

08.05.2023 боржник ОСОБА_1 звернулася зі заявою до відділу державної виконавчої служби у якій зазначила, що не чинить перешкод у користуванні ОСОБА_2 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

09.05.2023 державним виконавцем Чайковською Л.В. складений акт державного виконавця у присутності боржника ОСОБА_1 , та інших осіб, що були залученні до проведення виконавчих дій: державних виконавців Колодій І.С. та Кахнич О.О., щодо доведення до відома боржника резолютивної частини виконавчого документа № 447/3147/21 від 07.12.2022, виданого Миколаївським районним судом Львівської області; повідомлено про відкриття виконавчого провадження АСВП №71706026; повідомлено за не виконання рішення суду та відповідальність.

16.05.2023 до відповідача надійшли заяви стягувача від 12.05.2023 за вх. №2258/25.16-28 та вх. №2364/25.16-28 про те, що рішення суду щодо його вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою на даний момент виконано, боржником надано йому ключі від квартири.

22.05.2023 головним державним виконавцем Комарницькою О.В на підставі матеріалів виконавчого провадження складено акт про виконання рішення суду.

31.05.2023 головним державним виконавцем Комарницькою О.В керуючись статтями п.9 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71706026.

01.06.2023 державним виконавцем Чайковською Л.В керуючись п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71706374.

Не погоджуючись з оскаржуваними постановами про стягнення виконавчого збору, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. (абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону №1404-VІІІ).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 67 Закону №1404-VІІІ державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5, 9 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» та Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Проаналізувавши наведені норми суд приходить висновку, що стягнення виконавчого збору, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання, яке державний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження зобов`язаний вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження, виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VІІІ не передбачено.

Відповідні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 22.10.2021 у справі № 520/17933/2020.

У постанові від 25.05.2023 у справі № 420/1233/19 Верховний Суд зазначив, що норми Закону №1404-VIII не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

На користь вказаних вище висновків свідчить також те, що статтею 67 Закону №1404-VІІІ, яка передбачає порядок виконання рішення про вселення стягувача, встановлено, що державний виконавець лише після закінчення 10 денного терміну, встановленого частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача та лише у разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно, виконує його примусово, шляхом примусового вселення.

Водночас, у постанові від 22.10.2021 у справі № 520/17933/2020 Верховний Суд зауважив, що примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Так, як встановлено судом вище з матеріалів справи, виконавчі провадження №71706374 та №71706026, відкриті Миколаївським відділом державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконання виконавчих листів від 02.02.2023 №447/3147/21, виданих Миколаївським районним судом Львівської області про вселення ОСОБА_2 у квартиру по АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою.

Суд зазначає, що вказані виконавчі листи не підпадають під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII, а оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору від 03.05.2023 ВП №71706374 та №71706026 винесені державним виконавцем одночасно з постановами про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2023 ВП №71706374 та №71706026. Визначені державним виконавцем суми виконавчого збору 13400,00 грн відповідають двом мінімальним розмірам заробітної плати.

Суд зауважує, що виконавчі провадження №71706026 та №71706374 були закінчені постановами відповідача від 31.05.2023 та від 01.06.2023, на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII, у зв`язку з надходженням заяви стягувача від 16.05.2023 про виконання рішення суду.

Разом з тим, доказів виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 07.12.2022 у справі №447/3147/21 до винесення постанов про відкриття виконавчого провадження №71706374 та №71706026 від 03.05.2023 позивачем не надано та виконавцями при примусовому виконанні рішення суду не виявлено.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що добровільне виконання рішення суду немайнового характеру протягом 10 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження не є підставою несплати виконавчого збору, оскільки примусове виконання судового рішення фактично розпочалося після винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, доводи позивача про те, що виконавчий збір може бути стягнено лише за умов вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, не ґрунтується на положеннях закону, тому відповідачем правомірно винесено постанови про стягнення виконавчого збору разом із відкриттям виконавчих проваджень.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на правову позицію, викладену в постанові Великої палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі 2540/3203/18, оскільки вказана справа стосувалася виконавчого провадження щодо виконання судового рішення майнового характеру, а правовідносини, що виникли у ній, регулювалися частиною 2 статті 27 Закону №1404-VIII у попередній редакції (до 28.08.2018), яка передбачала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом та втратила чинність на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд акцентує увагу на позиції Великої Палати, що під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (постанова від 30.01.2019 у справі №755/10947/17).

Водночас, правові висновки у цій справі відповідають висновкам, викладеним Верховним Судом в постановах від 11.08.2022 у справі №640/23271/21, від 22.10.2021 у справі №520/17933/2020, від 16.02.2023 у справі №160/1389/22, від 25.05.2023 у справі №420/1233/19.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані постанови від 03.05.2023 ВП №71706374 та ВП №7170602 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , у розмірі 13400 грн., суд дійшов висновку, що такі винесені відповідно до норм статей 3, 27, 40 Закону № 1404-VIIІ, та прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Закону № 1404-VIIІ, а тому не підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, то відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна