Справа № 620/7915/23
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/7915/23

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 09.06.2023 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення двадцять шостої позачергової сесії восьмого скликання від 24.03.2023 про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:001:0028), та передачі її позивачу у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської селищної ради за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:001:0028), та передачі її позивачу у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Дмитрівської селищної ради за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач як громадянин України має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства, однак всупереч наведеного відповідачем прийнято рішення про відмову в затвердженні поданого ним проекту землеустрою. При цьому, відповідачем не враховано правову оцінку, надану Чернігівським окружним адміністративним судом у рішенні від 31.10.2022, не описаний зміст недоліку, немає посилання на затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Ухвалою судді від 19.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також установлено відповідачу термін для надання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позов, однак наведені в ньому доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки він не містить підпису представника.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

04.08.2021 рішенням Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Позивачем виготовлено проект землеустрою на вказану земельну ділянку ( а.с. 7-9), у зв`язку з чим подано на ім`я голови Дмитрівської селищної ради заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

У зв`язку із тим, що відповідачем рішення за результатами заяви прийнято не було, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі №620/5703/22 позов задоволено частково, зобов`язано Дмитрівську селищну раду Ніжинського району Чернігівської області розглянути на сесії ради заяву ОСОБА_1 від 14.12.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, за рахунок земель комунальної власності, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. При цьому, ухвалюючи рішення, суд вказав, що питання щодо земельних відносин має вирішуватися за наслідками розгляду відповідної заяви на пленарному засіданні та прийняття відповідного рішення. Однак докази на підтвердження розгляду на сесії селищної ради заяви позивача про затвердження проекту землеустрою, у двотижневий строк з дня отримання проекту, та прийняття відповідного рішення з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, відповідачем суду не надано (а.с. 10-11).

Враховуючи рішення суду, відповідно до п. 34 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», статей 12, 22, 33, 79-1, 81, 116, 118, 121, 122, 126, 186 Земельного кодексу України, статей 19, 50 Закону України «Про землеустрій», законів України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України відповідачем розглянуто подану позивачем заяву та прийнято рішення від 24.03.2023, яким у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:001:0028), та передачі її у приватну власність для ведення особистого селянського господарства відмовлено, у зв`язку з невідповідністю площі та розташуванню земельної ділянки відповідно до схеми, доданої до заяви на отримання землі, а також через накладання земельної ділянки на проектну сусідню земельну ділянку ОСОБА_2 (а.с. 13).

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин 8-11 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 Земельного кодексу України).

Згідно із частинами 7-10 статті 186 Земельного кодексу України органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.

Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним Кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою.

При цьому, з аналізу положень статті 118 Земельного кодексу України вбачається, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

В межах даного адміністративного спору позивач звернувся до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, враховуючи висновки Чернігівського окружного адміністративного суду, викладені в рішенні по справі №620/5703/22, керуючись, у тому числі положеннями розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України, відповідач у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність позивача відмовив.

Суд звертає увагу, що Законом України від 24.03.2022 №2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07.04.2022, та Законом України від 19.10.2022 №2698-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», який набрав чинності 19.11.2022, у розділ Х Перехідних положень Земельного Кодексу України внесено зміни шляхом доповнення його підпунктом 5 пункту 27 такого змісту: «під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 7 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023).

Відтак, в Україні триває воєнний стан, під час дії якого Земельним Кодексом України забороняється безоплатна передача земель у приватну власність, що є наслідком затвердження проекту землеустрою.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову має бути відмовлено.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутись до відповідача із відповідною заявою після закінчення або скасування воєнного стану в Україні.

Крім того, відповідно до змісту спірного рішення в ході перевірки наданого позивачем проекту землеустрою встановлено невідповідність площі та розташування земельної ділянки відповідно до схеми, доданої до заяви на отримання землі, накладення земельної ділянки на проекту сусідню земельну ділянку ОСОБА_2 , у зв`язку із чим рекомендовано ОСОБА_1 привести у відповідність поданий проект. Однак на підтвердження неведеного відповідачем не надано відповідні докази.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18 липня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Дмитрівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області (, вул. Незалежності, буд. 18, смт Дмитрівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16572).

Суддя С.В. Бородавкіна