Справа № 756/6482/23
Суддя: Шролик І. С.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

14.07.2023 Справа № 756/6482/23
Номер справи 756/6482/23
Номер провадження 2-а/756/92/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Островського Олега Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить: визнати дії інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Островського О.В. щодо винесення постанови серії ЕАС № 7020735 від 20 травня 2023 року - неправомірними; визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області старшого сержанта поліції Островського О.В. серії ЕАС № 7020735 від 20 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КупАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн, справу закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 20 травня 2023 року інспектором Островським О.В. винесено постанову серії ЕАС № 7020735 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Підставою для прийняття постанови стали наступні обставини зазначені в постанові: 20 травня 2023 року о 07:58 год. АД М-05 Київ-Одеса 210 км ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год в зоні дії знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год. Перевищив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/год, чим порушено п. 12.9 Б ПДР.

Із вказаною постановою позивач не згодний з наступних підстав.

20 травня 2023 року позивач дійсно їхав дорогою М-05 Київ-Одеса, та рухався в межах дозволеної швидкості руху. Ділянка автодороги, де його було зупинено, не знаходиться в межах населеного пункту та відповідно відсутні знаки, які б омежували швидкість руху транспортних засобів.

Покликаючись на долучене до позову відео, вказує що вимірювання працівником поліції здійснювалось з огородженого бетонними блоками на роздільній смузі на пішохідному переході тимчасового посту, який розташовується на значній відстані від зони дії дорожнього знака 3.29 «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», фактично за перехрестям. А отже на переконання позивача на вказаному відрізку автодороги дозволена максимальна швидкість руху легковим автомобілем не більше 110 км/год.

Крім того, зазначає, що фіксація швидкості автомобіля здійснювалась інспектором приладом TruCAM з рук, при цьому ручне фіксування швидкості може дати більшу похибку ніж передбачено свідоцтвом про повірку. Це ставить під сумнів точність вимірювання показника швидкості руху автомобіля. Прилади вимірювання швидкості повинні бути розміщені лише стаціонарно вмонтованим способом. Натомість ручне вимірювання швидкості прямо суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Також позивач зазначає, що на вказаному відрізку автодороги не було встановлено знака 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», який позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Загалом позивач вказує й на інші порушення при розгляді справи, а саме: інспектор Островський О.В. розглянув справу за відсутності позивача; тим самим позбавивши можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП; порушив вимоги ст. 283 КУпАП, не вказавши усіх необхідних даних, які повинна містити постанова, та вказавши дані щодо проживання позивача, які не відповідають дійсності.

За наведених обставин вважає дії інспектора неправомірними, а постанову незаконною, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 травня 2023 року визначено головуючим суддю Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного судум. Києва від 29 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки позивачем не сплачено судовий збір та надано неналежним чином засвідчені документи.

06 червня 2023 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав до суду заяву про усунення недоліків та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб.

06 липня 2023 року засобами поштового зв`язку надійшов відзив від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Черкаській області, в якому зазначають, що відповідач не визнає позовні вимоги та заперечує проти позову з наступних підстав.

20 травня 2023 року Островський О.В. ніс службу на стаціонарному посту, розташованому на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса. Близько 07:58 год за допомогою лазерного вимірювача швидкості приладом TruCAM TC000735 було зафіксовано, що водій керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху більш ніж на 20 км.

Вказують, що твердження позивача щодо відсутності дорожніх знаків, які б обмежували швидкість дорожнього руху є хибним та спростовуються долученими до відзиву доказами.

Також зазначають, що чинне законодавство не містить застережень щодо способу використання дистанційних вимірювачів швидкості руху транспортних засобів виключно за умови їх стаціонарного закріплення. На час фіксації перевищення швидкості свідоцтво про повірку вимірювальної техніки є чинним. Отже, на переконання відповідача пристрій TruCAM TC000735 відповідає всім вимогам законодавства та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами.

До відзиву долучений відеозапис з нагрудного портативного відеореєстратора, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи. Посилаючись на вказаний відеозапис відповідач вказує на відсутність порушень інспектором процедури розгляду справи.

З огляду на наведене відповідач стверджує, що інспектор Островський О.В. діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотримання та у повній відповідності нормам матеріального і процесуального права, а відтак відсутні підстави для її скасування.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20 травня 2023 року інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області старшим сержантом поліції Островським О.В. винесено постанову серії ЕАС № 7020735 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Підставою для прийняття постанови стали наступні обставини зазначені в постанові: 20 травня 2023 року о 07:58 год. АД М-05 Київ-Одеса 210 км ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год. в зоні дії знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год. Перевищив встановлену швидкість руху більш ніж на 20 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як встановлено в судовому засіданні, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортного засобу TruCAM TC000735, що підтверджується роздруківкою файлу _VB000_0520_075851.jmf та відеозаписом з даного пристрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1. Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до п. 12.9 Б Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Розділом 12 Правил дорожнього руху, врегульовано питання швидкості руху.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такiпревентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення обмеження швидкості руху, встановлено інспектором поліції за допомогою відповідного технічного засобу TruCAM TC000735.

В матеріалах справи наявна роздруківка з лазерного вимірювача швидкості руху TruCAM TC000735 разом з відеозаписом, які підтверджують рух автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 , на швидкості 108 км/год в межах населеного пункту, що є порушенням п. 12.9 Б ПДР України та тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Посилання позивача, що використання приладу TruCAM в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, є безпідставним, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/1-49.

Аналогічна правова позиція викладена П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 522/3987/21.

Крім цього, згідно Інструкції з використання TruCAM описано процес установки та зняття прикладу до приладу TruCAM, а саме: зазначено, що приклад допомагає стабілізувати TruCAM та розроблений для правшів і лівшів. Таким чином, аналізуючи Інструкцію з використання приладу TruCAM вбачається, що прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCAM створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак суд робить висновок про відсутність порушень вимог законодавства з боку відповідача щодо застосування приладу TruCAM TC000735.

Також під час розгляду справи судом досліджені та враховані долучені відповідачем до відзиву схематичне розташування дорожніх знаків 5.76, 3.29, місцезнаходження транспортного засобу на час фіксації місця, з якого проводилась фіксація, відстані між ними та напрямку руху, а також фотозображення місць розташування дорожніх знаків 5.76, 3.29 на 210 км автомобільної дороги М-05-Київ-Одеса, якими повністю спростовуються твердження позивача про перевищення ним швидкості руху транспортного засобу поза зоною дії дорожнього знаку 3.29 Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год.

Крім того, суддею переглянуто відеозапис з нагрудного портативного відеореєстратора, на якому зафіксований розгляд справи інспектором УПП під час якого, інспектор сповістив, причину зупинки, які положення ПДР порушив ОСОБА_1 , запропонував йому переглянути докази фіксації швидкості руху. Досліджені докази спростовують твердження позивача про відсутність його під час розгляду справи інспектором. Навіть на зауваження інспектора про перевищення швидкості руху в зоні дії дорожнього знаку, ОСОБА_1 повідомив, що не бачив знаку обмеження швидкості руху. Інспектор роз`яснив правопорушнику норми діючого законодавства, його права та обов`язки, порядок оскарження постанови. Окрім того, як досліджено з відеозапису ОСОБА_1 , спочатку відмовлявся поставити підпис про отримання копії постанови на місці її прийняття. Але після роз`яснення інспектором, що якщо особа, яка притягується до відповідальності ставить підпис, вручив йому копію постанови на місці її постановлення, що зафіксовано на відеозапису.

Під час перегляду відеозапису фіксації порушення, доведено, що ОСОБА_1 рухався в зоні дії дорожнього знаку. Таким чином, дослідженими судом доказами спростовуються твердження позивача, щодо відсутності в його діях адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на вчинення правопорушення, тому дії інспектора є правомірними. Вчинені із дотриманням вимог діючого законодавства.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до інспектора Управління патрульної поліції в Черкаські області старшого сержанта поліції Островського Олега Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик