Справа № 380/18356/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 рокуСправа № 380/18356/22 пров. № А/857/7782/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Єршовій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2023 року (суддя Мричко Н.І., м.Львів, повний текст складено 10 квітня 2023 року),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» (далі ДП, ВП відповідно) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління) в якому просило:

визнати бездіяльність відповідача щодо не списання безнадійного податкового боргу по земельному податку в сумі 479453,16 грн та рентній платі за спеціальне використання води в сумі 393594,85 грн;

зобов`язати Головне управління вчинити дії щодо списання безнадійного податкового боргу по земельному податку в сумі 479453,16 грн та рентній платі за спеціальне використання води в сумі 393594,85 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги відповідач наводить норми матеріального права та посилається на їх невірне тлумачення, зокрема вказує, судом першої інстанції залишено поза увагою доводи відповідача про те, що у зв`язку з введенням на території України карантину з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) та запровадження воєнного стану перебіг строків визначених статтею 102 Податкового кодексу України (далі ПК) зупиняється на період дії відповідних обставин. А відтак, скаржник вправі звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення коштів з рахунків у банках, накладення арешту на кошти.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не ініціював стягнення податкового боргу позивача в межах 1095 днів з дня його виникнення, то вчинення будь-яких дій, в тому числі щодо передачі майна в заставу, після закінчення цього періоду не змінює статусу «безнадійного» боргу позивача, а отже зобов`язання відповідача вчинити дії щодо списання такого безнадійного боргу є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що за позивачем обліковується податковий борг:

1) з рентної плати за спеціальне використання води:

- платіж - 85 - загальна сума заборгованості на 01.01.2019 складає 393594,85грн, з неї загальний податок - 360668,19 грн, пеня - 2184,50 грн, штрафні санкції - 30742,16 грн;

2) зі земельного податку на загальну суму заборгованості 475358,91 грн:

- платіж - 50 - (Белзька ОТГ) с. Ванів: загальна сума заборгованості на 01.01.2019 складає 328807,34 грн, з неї: загальний податок - 172024,22 грн, пеня - 110582,93 грн штрафні санкції - 46200,19 грн;

- платіж - 50 - (Белзька ОТГ) с. Муроване: загальна сума заборгованості на 01.01.2019 складає 84847,33 грн, з неї: загальний податок - 78437,39 грн, пеня - 2855,30 грн, штрафні санкції - 3554,64 грн;

- платіж - 50 - (Червоноградська ОТГ) с. Сілець: загальна сума заборгованості на 01.01.2019 складає 65798,49 грн, з неї: загальний податок - 59134,84 грн, пеня - 4000,82 грн, штрафні санкції - 2662,83 грн; сплачено частково у лютому 2020 року основний борг в сумі 93,43 грн, пеню в сумі 4000,82 грн (залишок боргу складає 61704,24 грн).

ДП звернулося до відповідача із заявою від 01.09.2022 №5-10/1327 щодо отримання суми безнадійного податкового боргу, що знаходиться поза межами 1095 днів, а саме: рентна плата за спеціальне використання води та земельний податок.

Головне управління листом від 28.10.2022 №19245/6/13-01-13-05 повідомив позивача про те, що станом на 17.10.2022 обліковується податкова заборгованість на суму 6484481,67 грн.

Виникнення податкового боргу зі сплати земельного податку в сумі 475358,91 грн та зі сплати рентної плати за спеціальне використання води в сумі 393594,85 грн обраховується з 01.01.2019.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК).

Визначення поняття податкового боргу надано у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК згідно з яким податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК безнадійна заборгованість це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Питання списання безнадійного податкового боргу врегульоване статтею 101 ПК.

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг (пункт 101.1 статті 101 ПК).

Згідно з підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 101.2 ПК під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 вказаного Кодексу.

Пунктом 102.4 статті 102 ПК встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 вказаного Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

У пункті 101.5 статті 101 ПК передбачено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Відповідно до положень ПК встановлено граничний строк для визначення контролюючим органом розміру податкового боргу, який «починається за наслідком прийняття рішення податкового органу або самостійного декларування боржником податкових зобов`язань, та не може перевищувати 1095 календарних днів з моменту самостійного декларування податкових зобов`язань або прийняття відповідного рішення про нарахування податкового боргу контролюючим органом, по закінченню яких він уже не може вживати заходів до стягнення податкової заборгованості у будь-якому порядку (судовому чи позасудовому), оскільки за наслідком закінчення цього строку податкове зобов`язання визнається безнадійним в силу статті 101 ПК, а борг підлягає списанню в обов`язковому порядку.

Поряд з тим, 13.05.2020 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»(далі Закон 591-IX), яким зміст одного з абзаців пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладено у наступній редакції (яка була чинною на час звернення позивача до суду з розглядуваним позовом): «На період з 18.03.2020 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу."

Вказаний Закон № 591-IX набув чинності з 29.05.2020.

Пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК визначає умови спрощення адміністративної процедури у період дії карантину. При цьому положення абзацу десятого щодо зупинення строків давності носить компенсаторний характер та слугує меті забезпечення можливості продовження адміністративних процедур після закінчення карантину. Слід зазначити, що станом на час розгляду справи дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не завершилася.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 грудня 2022 року по справі № 140/12235/21.

З наведеного слідує, що за контролюючим органом зберігається право на вчинення дій щодо стягнення узгодженої суми податкового боргу, оскільки строки на їх вчинення не були перервані та не минули.

На момент зупинення перебігу цього строку не минуло 1095 днів, тому у контролюючого органу залишається право на вчинення дій щодо стягнення узгодженої суми податкового боргу.

Вказаним доводам відповідача не було надано жодної оцінки з боку суду першої інстанції, хоча як видно з матеріалів справи, відповідач посилався на ці обставини у відповідних письмових поясненнях, коли долучав до матеріалів справи рішення від 09.04.2019 №1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків (а.с.188).

Таким чином, є помилковими висновки суду першої інстанції про те, що наявний у позивача податковий борг набув статусу «безнадійного боргу», оскільки строк передбачений статтею 102 ПК 1095 днів зупинений з 18.03.2020.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Висновки суду першої інстанції свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в користь позивача, довільне, неповне, невиправдано спрощене і неправильне трактування наведених вимог законодавства.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 18 липня 2023 року.