Справа № 760/20148/21
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/1176/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Горпенюк М.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №133956 від 19.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови залишено без руху.

15.09.2021 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження за вищезазначеним позовом.

Позивач в обґрунтування позову зазначила, що 19.03.2021 інспектором було винесено постанову серії БАВ №133956 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Постанова мотивована тим, що 19.03.2021 о 18:43 на 71 км автомобільної дороги М-05 «Київ-Одеса» у темну пору доби позивач керувала автомобілем з неосвітленим номерним знаком, чим порушила підпункт «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, під час початку руху жодних несправностей автомобіля виявлено не було, конструкцією автомобіля не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення заднього номерного знаку під час руху, тому під час руху позивач не могла знати про можливу несправність. Також позивач вважає, що освітлення заднього номерного знаку автомобіля вийшло з ладу через низьку якість дорожнього покриття.

Позивач також посилається на те, що згідно п.31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей ,зазначених у пункті 31.4 ПДР (зокрема, кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, що передбачено підпунктом «а» пунктом 31.4.3 пункту 31.4 ПДР), водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 ПДР. При цьому неосвітлений задній номерний знак не є перешкодою для подальшого руху автомобіля і не загрожує безпеці дорожнього руху.

Крім того, на підставі ст.22 КУпАП інспектор мав звільнити позивача від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням, а також пропозицією вжити заходів, передбачених пунктом 31.5 ПДР.

Позивач зазначає, що постанова не містить посилання на показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, хоча іншим поліцейським, який весь час знаходився поряд з відповідачем здійснювалася відео фіксація процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання постанови.

Позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за умови відсутності складу адміністративного правопорушення, а також враховуючи порушення, допущені інспектором при складенні постанови є підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, від учасників справи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні не надходили.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті адміністративного позову за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 19.03.2021 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №133956 від 19.03.2021, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно постанови, суть порушення неможливо прочитати, оскільки копія, яка надана Позивачем є неякісною, а відповідачем не було надано читабельну копію постанови.

У п.2.9.в Правил дорожнього руху вказано, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП України.

Згідно з ч.6 ст.121 КУпАП, передбачена відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Разом з тим, позивач не погоджується з діями відповідача, вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Частиною другою 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Свідків події інспектор не вказав та не клопотав залучити таких осіб до допиту у судовому засіданні. У свою чергу, зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити посилання на докази, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

Таким чином, докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення саме позивачем - відсутні.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені принципи випливають із положень ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Натомість, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9.в. ПДР України, що стало підставою її притягнення до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає до задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 69, 71, 77, 162, 243-246, 250 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №133956 від 19.03.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, за яким постановою серії БАВ №133956 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 19.03.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.121 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко