Справа № 160/10058/23
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
11.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виразилася у незарахуванні ОСОБА_1 , періоду з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР до пільгового стажу за Списком № 1 визнати протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР.
В обґрунтування позову вказано, що позивач звертався відповідача із заявою про призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому рішенням відповідача було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Відповідно до розрахунку стажу для призначення пенсії позивачу не зараховано до пільгового стажу за списком №1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо незарахування до пільгового стажу за списком №1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вказаний період повинен бути прирівняний до роботи, яка безпосередньо слідувала за роботою після військової служби, тобто повинно бути зараховано за списком №1. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
18.05.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, витребувано у відповідача належним чином завірені матеріали пенсійної справи позивача.
26.06.2023 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що зарахування проходження строкової військової служби можливе лише до стажу роботи для визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для зарахування служби в армії необхідна наявність таких складових: -час проходження строкової військової служби; - на момент призову на строкову військову службу, особа повинна працювати за професією або займати посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 зазначено, що він з 02.08.1988 по 09.11.1988 працював на Криворізькому Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті помічником машиніста локомотива в цех №2 управління залізничного транспорту. 16.11.1988 року позивач був прийнятий для проходження служби в Лавах Радянської Армії. Оскільки, період роботи позивача з 02.08.1988 по 09.11.1988 не віднесений до пільгового, не підтверджений пільговою довідкою від 08.02.2023 №49, відсутні підстави для зараховування періоду проходження служби в Лавах радянської Армії до пільгового стажу за Списком №1 з 16.11.1988 по 29.11.1990. Твердження позивача, що оскільки позивач після проходження служби працював на роботах передбачених Списком №1 не ґрунтується на приписах діючого законодавства, оскільки основною умовою є щоб особа працювала за професією або займати посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах до призову на військову службу.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2023 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, при цьому рішенням було відмовлено у такому призначенні.
04.04.2023 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо призначення пенсії.
Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області долучено до вказаного листа розрахунок стажу при призначенні пенсії за віком, відповідно до якого встановлено, що позивачу не зараховано до пільгового стажу за списком №1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо незарахування до пільгового стажу за списком №1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній до 1 жовтня 2017 року, (далі Закон №1058-IV) який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Вказаним Законом передбачені періоди, з яких складається страховий стаж.
Так, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
При цьому, за кожний повний рік стажу роботи, до набрання чинності цим Законом, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Стаття 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, зі змінами та доповненнями (далі Закон №1788-XII) передбачає, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Стаття 56 Закону №1788-ХІІ визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Згідно із пунктами «в» та «д» абзацу 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також військова служба та навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
На період проходження військової служби позивачем, діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590.
Приписами частини третьої пункту 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій» передбачено, що при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала цьому періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (абзац другий пункту 1 статті 8 Закону №2011-ХІІ).
Суд зазначає, що подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема у постановах від 24.10.2018 у справі №211/2626/17, від 23.04.2019 у справі №233/247/16-а, від 20.10.2021 у справі №2-а-22/11 та від 17.11.2021 у справі №242/5635/16-а Верховний Суд дійшов наступного висновку:
« на період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590.
Підпунктом «к» частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.
Відтак, вірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що період проходження позивачем військової служби у будь-якому випадку повинен бути зарахований до пільгового стажу за Списком №2, оскільки ця робота як передувала військовій службі, так і слідувала по її закінченню».
Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи судом встановлено, що з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року позивач проходив строкову військову службу.
Після проходження строкової військової служби, з 04.02.1991 року по 09.03.1994 року, позивач працював помічником машиніста тепловозу на вивезенні гірничої маси з карєру залізничного цеху Петрівського рудоуправління ВАТ «ЦГЗК», яка належить до переліку посад за Списком № 1, що підтверджується як його трудовою книжкою, пільговою довідкою, так і розрахунком стажу, наданим відповідачем.
Таким чином, період проходження строкової військової служби слід зарахувати до Списку №1, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виразилася у незарахуванні ОСОБА_1 , періоду з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР до пільгового стажу за Списком № 1 підлягає задоволенню.
Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР, суд зазначає наступне.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1073,60 грн., що документально підтверджується квитанцією №41133033 від 10.05.2023 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено, судові витрати пов`язана зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в сумі 1073,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246,257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка виразилася у незарахуванні ОСОБА_1 , періоду з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР до пільгового стажу за Списком № 1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 , до пільгового стажу за Списком № 1 період з 16.11.1988 року по 29.11.1990 року проходження строкової військової служби в складі Збройних Сил СРСР.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв