Справа № 711/3386/23
Суддя: Скляренко В. М.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/3386/23
Провадження № 2-а/711/36/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

за участі:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки Сененко К.В.

представника відповідача Лисенка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецькова Ростислава Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецькова Ростислава Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову вказує, що 13.05.2023 року інспектором 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьковим Р.Р. відносно неї (позивачки) було винесено постанову ЕГА №1055878 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Згідно даної постанови вона (позивачка), 13.05.2023 року здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Вказану постанову вона (позивачка) отримала 17.05.2023 року.

Із вказаною постановою не погоджується, оскільки вона не вчиняла вказаного адміністративного правопорушення, а здійснила виклик працівників поліції задля захисту свого права власності на житло. Всі документи на квартиру нею було пред`явлено працівникам поліції та неодноразово повідомлялося, що вона не здавала квартиру в оренду та не знає людей, які в ній знаходяться.

Також зазначає, що вказана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки працівником поліції не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в її (позивачки) діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а описова частина постанови не відповідає фактичним обставинам справи.

Також вказує, що розгляду справи при ній не було, працівники поліції не повідомили їй жодної інформації про порушення нею ст. 183 КУпАП, не запропонували надати пояснення з даного приводу, не повідомили про здійснення відеофіксації та не ознайомили з нею.

Таким чином, факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є недоведеним.

А тому, просить: скасувати постанову серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023 року про накладення на неї ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. та витрат на правничу допомогу, докази яких нею будуть надані в подальшому. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецькова Ростислава Романовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

12.06.2023 року до суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції представник Лисенко Р.С., який діє на підставі довіреності №18620/41/3/01-2022, на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому представник просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , в зв`язку з його безпідставністю. В обгрунтування відзиву вказує, що оскаржувана постанова серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП винесена інспектором 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьковим Р.Р. з дотриманням норм чинного законодавства. Дії інспектора є правомірними та законними. Також зазначає, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, який був складений інспектором на місці події. Тому, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сененко К.В. позовні вимоги підтримали в частині вимог до відповідача Департаменту патрульної поліції. Просили скасувати постанову серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Також просили стягнути із Департаменту патрульної поліції на користь позивачки судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. При цьому, представник позивачки адвокат Сененко К.В. просила врахувати, що позивачка є потерпілою у кримінальному провадженні №0002508 від 12.06.2020 року, порушеному за її ж заявою за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. В даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2020 року був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 із забороною користування та відчуження даної квартири. Тому, дізнавшись про те, що до квартири вселились невідомі особи, вона (позивачка) і здійснила виклик працівників поліції. При цьому, остання повідомляла інспектору поліції про наявність арешту на квартиру та намагалася надати відповідну ухвалу, однак, останній її доводи не врахував, а навпаки склав відносно неї протокол про вчинення адміністративного правопорушення та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у максимальному розмірі. Також просила врахувати, що з боку ОСОБА_1 наміру на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції не було, а правопорушення, за яке її притягнули до адміністративної відповідальності, не містить, ні об`єктивної, ні суб`єктивної сторони. Тому, просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача Департаменту патрульної поліції Лисенко Р.С. просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з його безпідставністю. При цьому, просив врахувати, що наявними у справі доказами підтверджується той факт, що ОСОБА_1 здійснила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, а саме здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомивши недостовірну інформацію про те, що вона є власником квартири, на яку накладено арешт, та до якої вселилися невідомі люди.

В судове засідання відповідач інспектор 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьков Р.Р. не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі і наданий відповідачем відеозапис з боді-камер 476548, 471490, приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2023 року інспектором 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьковим Р.Р. було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023 року про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 3 400 грн., за скоєне нею адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, а саме за те, що остання 13.05.2023 року близько 12 год. 54 хв. здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб (а.с. 9, 38).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідності до ст. 245 КПК України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідач стверджує, що позивачка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, оскільки здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Однак, слід зазначити, що статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначений ст. 279 КУпАП та передбачає, що розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Частиною першою ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значущі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Так, диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Зі змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Таким чином, приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Також, за приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а.

Відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надали суду належних і допустимих у розумінні ст. 72 КАС України доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП України, не спростували тверджень позивачки про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таких доказів не надано і під час судового розгляду справи, зокрема, записів з технічних приладів та засобів, якими зафіксовано повідомлення позивачки про виклик працівників поліції, з яких би вбачалося, що вона повідомляла саме про наявність в неї рішення суду про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , до якої був здійснений виклик працівників поліції. При цьому, суд враховує, що сама позивачка заперечує той факт, що вона повідомляла про наявність в неї саме такого рішення суду. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладений обов`язок доказування правомірності свого рішення, не спростував доводи позивачки. При цьому, представник відповідача не заявляв і клопотань про витребування доказів, зокрема записів з технічних приладів та засобів, якими зафіксовано повідомлення позивачки про виклик працівників поліції.

Щодо доводів сторони відповідача про те, що позивачка ОСОБА_1 , не являючись власником квартири АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, повідомивши про те, що до квартири, яка знаходиться в арешті, і на яку в неї є рішення суду про право власності, невідомі особи заносять речі, чим здійснила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, то слід зазначити наступне.

Згідно наявних у справі доказів вбачається, що позивачка ОСОБА_1 являється потерпілою у кримінальному провадженні №0002508 від 12.06.2020 року, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України. Відомості до ЄРДР були внесені на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.06.2020 року щодо внесення відомостей за заявою ОСОБА_1 за фактом вчинення з березня 2020 року невстановленим особами самоправних дій, які виразилися в заміні замків на дверях її квартири за адресою: АДРЕСА_2 та обмеженні її права користування майном. В даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження майна, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2020 року був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно витягу є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_2 , а саме заборонено користування, відчуження та будь-яку зміну права власності арештованого майна до скасування арешту у встановленому законом порядку. Саме про зазначену ухвалу суду позивачка повідомляла, здійснюючи 13.05.2023 року о 12.20 год. виклик працівників поліції, а також повідомляла працівників поліції, які прибули на виклик, що підтверджується відеозаписом із нагрудних боді-камер №476548, 471490 від 13.05.2023 року, доданим до відзиву на позовну заяву.

Таким чином, знаючи про наявність обтяження на вищевказану квартиру у вигляді заборони користування нею та на її відчуження, а також сподіваючись на безумовність виконання такої ухвали, позивачка, як потерпіла у кримінальному провадженні, дізнавшись про те, що в квартирі поселились невідомі люди, які занесли туди свої речі, правомірно вважала, що це відбувається всупереч судовому рішенню, в зв`язку з чим і здійснила виклик працівників поліції, які б мали з`ясувати наведені нею обставини.

Як вбачається із вищезгаданого відеозапису позивачка повідомляла про наявність вищезгаданої ухвали, однак працівник поліції зазначені доводи позивачки не врахував. При цьому, останній взяв до уваги пояснення мешканки вказаної квартири про те, що вона є наймачем, хоча із відеозапису не вбачається, що така особа пред`являла працівнику поліції відповідні документи, та склав протокол про адміністративне правопорушення саме на позивачку та відразу ж розглянув справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої притягнув позивачку до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та наклав на неї стягнення у вигляді штрафу у максимальному розмірі.

Вказане свідчить про формальне прийняття посадовою особою постанови, без всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо доводів сторони відповідача про те, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2023 року (справа №712/6786/20) був скасований арешт майна в частині користування квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , який накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2020 року, і відповідно власник ОСОБА_2 мала право розпоряджатися вказаною квартирою, в тому числі здати її в найм, то слід зазначити, що розгляд справи №712/6786/20 здійснювався у відсутність потерпілої ОСОБА_1 , тому підстав вважати, що остання була обізнана про наявність такої ухвали немає. Належних доказів цього відповідач суду не надав, зокрема, що ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи чи отримувала копію вищевказаної ухвали суду та, відповідно, могла знати про скасування арешту майна в частині права користування вищевказаною квартирою. Тому, підстав вважати, що позивачка ОСОБА_1 , викликаючи 13.05.2023 року представників поліції для надання допомоги, здійснювала такий виклик завідомо неправдиво, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності, однак, повідомляла неправдиву інформацію та бажала виїзду на місце виклику працівників поліції, немає.

За таких обставин, факт вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є недоведеним.

Разом з тим, суд вважає, що інспектором 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьковим Р.Р. при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн., тобто у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 183 КУпАП, не було дотримано і вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП, оскільки, окрім іншого, ним не було враховано особу правопорушника та її майновий стан, зокрема, що позивачка є особою пенсійного віку і накладення на неї адміністративного стягнення у максимальному розмірі є для неї занадто обтяжливим та не відповідає принципам справедливості та загальній меті покарання.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що факт вчинення позивачкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є недоведеним, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності ознак, ні об`єктивної, ні суб`єктивної сторони правопорушення, в тому числі і прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, а тому постанова серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. не може вважатися законною, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, суд враховує, що належним відповідачем у даній справі є саме орган, який таке стягнення застосував (Департамент патрульної поліції), а не конкретна посадова особа вказаного органу, яким є інспектор 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьков Р.Р. Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного суду у справах №724/716/16-а від 26.12.209 р., № 742/2298/17 від 17.09.2020 р.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В даній справі позивачкою понесені судові витрати в розмірі 536 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Враховуючи, що позов підлягає до задоволення, то судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позову в розмірі 536,80 грн. слід покласти на відповідача №2 Департамент патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Разом з тим, оцінюючи розмір заявлених позивачкою для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.

Позивачка просила компенсувати їй за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 2 500 грн. Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі N 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу нею надано: договір про надання правничої допомоги від 18.05.2023р.; квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 18.05.2023р. про оплату позивачкою вартості послуг адвоката на суму 2 500 грн.; акт виконаних робіт у справі №711/3386/23 згідно договору про надання правничої допомоги від 18.05.2023р.

З акту виконаних робіт вбачається, що до вартості відповідних послуг включені такі дії (роботи), як «юридична консультація гр. ОСОБА_1 ; складання позовної заяви про скасування постанови серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023р.; представництво позивача у всіх судових засіданнях у справі». Такі дії (робота) в контексті їх оцінки на підставі критеріїв, визначених ч. 9 ст. 139 КАС України, є виправданими та необхідними для належного судового захисту прав та інтересів позивачки, а їх вартість, на думку суду, є співмірною та обґрунтованою з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, визначену в оскаржуваному рішенні.

За таких підстав, з урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача №2 Департаменту патрульної поліції на користь позивачки судових витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн., понесення яких підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, оскільки такі витрати є виправданими, а їх розмір є пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність та об`єм справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 33, 122, 251, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 20, 77, 122, 222, 286, 227, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1055878 від 13.05.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн., винесену інспектором 1-ого батальйону 2-ої роти 2-ого взводу Управління патрульної поліції в Черкаській області Стецьковим Ростиславом Романовичем скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, юридична адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) компенсацію з оплати судових витрат: судовий збір в розмірі 536,80 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.07.2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко