Справа № 300/2082/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2023 р. справа № 300/2082/23

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Цуркан М.І.

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - Винника Ю.Г., представника відповідача - Бичай Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування п. 1 наказу від 17.03.2023 №390 та наказу від 17.03.2023 №139о/с, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 17.03.2023 №139о/с;

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу від 17.03.2023 №390 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про застосування дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що службове розслідування здійснене відповідачем з порушеннями порядку його проведення, зокрема, вказав, що підстави для звільнення не відповідають дійсним обставинам справи, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, що не могло бути застосовано у даному випадку, оскільки вину у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлено у визначеному законом порядку. Стверджує, що Дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування безпідставно надано оцінку доказам, належність та допустимість яких має встановлюватися у суді першої інстанції щодо встановлення наявності або відсутності вини у діях позивача при розгляді кримінального провадження. Вважає, що оскаржувані рішення прийняті без належних підстав, є протиправними, в зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін (т.1 а.с. 66, 67).

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів відсутності порушень під час службового розслідування. Зазначив, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема причетність позивача до здійснення організації незаконного переправлення через державний кордон громадянина України є діянням, яке є неприпустимим для поліцейського і таким, що дискредитують його звання. Вказав, що при обранні виду дисциплінарного стягнення дисциплінарна комісія взяла до уваги усі обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений законодавством, а вчинений позивачем проступок на думку керівництва ГУ НП в Івано-Франківській області є співмірним із видом дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. В задоволенні позову просить відмовити (т.1, а.с. 73-90).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2023 визнано причини пропуску позивачем встановленого законом строку звернення до суду із адміністративним позовом поважними та поновлено пропущений строк звернення до суду та відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду (т.2 а.с. 11, 12).

22.06.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив згідно якого позивач не погодився з доводами відповідача і вказав, що висновки службового розслідування є передчасними, безпідставними та необґрунтованими, а застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу здійснено без належних підстав.

Відповідач правом подання заперечення на відповідь на відзив не скористався.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в межах зазначених у позовній заяві з мотивів викладених у ній.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 07.11.2019 по 20.03.2023 перебував на службі в органах Національної поліції України на посаді помічника чергового чергової частини відділення №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №225 від 22.02.2023 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни сержантом поліції ОСОБА_1 , визначено склад дисциплінарної комісії (т.1 а.с. 14).

17.03.2023 начальником ГУНП в Івано-Франківській області затверджено Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни помічником чергового чергової частини ВП №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП , яким встановлено вчинення позивачем порушення службової дисципліни в частині вчинення дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, порушення вимог пп.1,2 п.1. ст.. 18, п.1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.1 пп.1, 2, 8, 11, 13, п. 3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп.2 п.1, розділу І, пп. 1, 2 п.1 розділу ІІ, п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, пп. 2 п. 1 наказу Національної поліції України №507 від 19.07.2022 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та законності в діяльності поліції» та вирішено застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с. 24-43).

Пунктом 1 наказу №390 від 17.03.2023 Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 1, 2, п.1 ст. 18, п.1 ст. 64 Закону України "Про Національну поліцію", п.1 пп.1, 2, 8, 11, 13 п.3 ст. 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп.2 п.1, п.2 розділу І, пп.1, 2, п.1 розділу ІІ, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, пп. 2 п. 1 наказу Національної поліції України №507 від 19.07.2022 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та законності в діяльності поліції» застосовано до помічника чергового чергової частини ВП №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби (т.1 а.с. 15-17).

17.03.2023 згідно наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №139 о/с на підставі частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) сержанта поліції ОСОБА_1 , помічника чергового чергової частини ВП №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП з 20.03.2023, з виплатою компенсації за 5 діб невикористаної чергової відпустки (т. 1 а.с. 15).

Вважаючи п. 1 наказу №390 від 17.03.2023 та наказ №139 о/с від 17.03.2023 протиправними позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В силу пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Так, частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, серед іншого: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.

З метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, з вимогами яких, згідно з пунктом 4 розділу І, особу ознайомлюють під час прийняття на службу до поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Частини перша, третя, четверта та десята статті 14 Дисциплінарного статуту передбачають, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно частин першої, другої, четвертої, сьомої, десятої, п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування. Забороняється включення до складу дисциплінарної комісії осіб, які є підлеглими поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування, осіб, які сприяли вчиненню або приховуванню дисциплінарного проступку, та осіб, зацікавлених у результатах розслідування. У разі виникнення таких обставин член дисциплінарної комісії зобов`язаний негайно письмово повідомити про це керівнику, який призначив службове розслідування. Порядок утворення дисциплінарних комісій та їх повноваження визначаються Міністерством внутрішніх справ України. За рішенням керівника, який призначив службове розслідування, розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією у відкритому засіданні. У такому разі поліцейський, який притягається до відповідальності, у письмовій формі не пізніше ніж за три дні повідомляється про час, дату та місце розгляду справи дисциплінарною комісією. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок проведення службових розслідувань).

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно пунктів 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів. За рішенням уповноваженого керівника розгляд справи може здійснюватися дисциплінарною комісією на відкритому засіданні, яке полягає в гласному та відкритому дослідженні обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування, за участю поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших заінтересованих осіб.

Пунктом 2 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

З аналізу вищенаведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Судом встановлено, що службове розслідування щодо позивача призначено за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (т. 1 а.с. 14).

Вказане розслідування проведене уповноваженою дисциплінарною комісією створеною згідно вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що згідно Висновку службового розслідування, 22.02.2023 до ГУНП в Івано-Франківській області надійшла інформація про порушення службової дисципліни сержантом поліції ОСОБА_1 , що призвело до підриву авторитету поліції та виразилось у недотриманні норм чинного законодавства і неналежному виконанні службових обов`язків.

Зокрема, інформація стосувалась того, що 22.02.2023 на виконання ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2023 про проведення обшуку в межах кримінального провадження за ч. 2 ст. 332 КК України працівниками Івано-Франківського управління ДВБ НПУ, спільно з ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, за сприяння керівництва ГУНП в Івано-Франківській області проводиться обшук за місцем проживання помічника чергового чергової частини відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ОСОБА_1. Службовим розслідуванням встановлено, в ході здійснення оперативно-розшукової діяльності та оперативного супроводу вказаного кримінального провадження встановлено, що помічник чергового чергової частини відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ОСОБА_1 спільно із його матір`ю, яка раніше перебувала на посаді інспектора Управління соціального захисту населення Богородчанської РДА за грошову винагороду здійснено організацію незаконного переправлення через державний кордон громадянина України. Вказана інформація висвітлена в інформаційних довідках Відділу головної інспекції ГУНП в Івано-Франківській області №125/118/15-2023 від 22.02.2023, № 127/108/15-2023 від 23.02.2023, №132/108/15-2023 від 24.02.2023 (т.1 а.с.137-140).

Під час проведення обшуку за місцем мешкання позивача було вилучено світлокопії паспорта громадянина України та ідентифікаційного коду на прізвище ОСОБА_2 ; металевий пристрій з маркування № НОМЕР_6, в середині якого (у барабані) наявні 4 гільзи та 3 предмети зовні схожі на набої; 24 предмети зовні схожі на набої; мобільний телефон «iPhone 14 Pro» ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 та сім карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 ; автомобіль Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_4 .

В подальшому, 23.02.2023 п`ятим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000036, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України «Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та ч.3 ст. 332 КК України «Незаконне переправлення осіб через державний кордон України».

Вказані обставини досліджувались посадовими особами, що здійснювали службове розслідування та інформація про вказані факти міститься у висновку службового розслідування.

Під час службового розслідування членом дисциплінарної комісії підполковником поліції ОСОБА_3 запропоновано сержанту поліції ОСОБА_1 надати письмові чи усні пояснення та надати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються. Згідно бланку пояснень ОСОБА_1 вказав, що від надання будь-яких пояснень на підставі ст. 63 Конституції України відмовляється, про що розписався (т.1 а.с. 146).

Крім цього, згідно розписки ОСОБА_1 , в день звільнення на лікарняному чи відпустці він не перебував, претензій щодо звільнення не має (т.1 а.с. 98).

Таким чином, суд зазначає, що службове розслідування проведене відповідачем у відповідності до вимог Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018, вказане розслідування на підставі наказу проведене уповноваженою комісією із дотриманням права особи, щодо якої проводиться розслідування на надання пояснень.

З огляду на встановлені обставини в справі, суд вказує на безпідставність доводів позивача щодо відсутності доказів вчинення ним дисциплінарного проступку та неналежного проведення службового розслідування.

Згідно частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Підпунктом 1 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських закріплено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи факт вчинення позивачем дій, які у розумінні частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту є дисциплінарним проступком, а тому висновок відповідача про вчинення дисциплінарного проступку позивачем є обґрунтованим.

Також судом враховано, що дії вчинені позивачем в умовах оголошеного воєнного стану в Україні та стосуються порушення порядку перетину державного кордону військовозобов`язаними особами. При цьому, у випадку наявної інформації про протиправні дії інших осіб позивач, як працівник поліції був зобов`язаний вчинити дії щодо припинення вчинення такого правопорушення, доповісти керівництву відділу поліції та Головному управлінню про факт пропозиції та падання неправомірної вигоди цивільною особою. Вчиненні діяння призвели до підриву авторитету Національної поліції України у суспільстві та ганьблять звання поліцейського.

Суд зазначає, що позивач, як працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Так, аналізуючи зміст оскаржуваних наказів, суд зауважує, що предметом службового розслідування було, в тому числі, порушення позивачем службової дисципліни, що не залежить від встановлення вини позивача у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника Поліції або підривають авторитет Поліції, інших відносин, які носять корисливий або протиправний характер.

Суд зазначає, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У випадку виявлених під час обшуку предметів, за результатами чого внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000036, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України «Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами» носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вказане є окремим та самостійним фактом, встановлення та підтвердження якого в ході службового розслідування має мати наслідком притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Вказані дії, вчинені діючим поліцейським, безумовно є такими, що підривають авторитет поліції у безстороннього спостерігача.

Вищезазначені факти, встановлені службовим розслідуванням свідчать про наявність протиправної поведінки позивача, шкідливі наслідки таких дій та причинний зв`язок таких наслідків та дій позивача.

Дослідивши вищенаведені обставини службового розслідування, суд приходить до висновку, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства, у межах компетенції, та з врахуванням введеного воєнного стану в державі.

Факт порушення позивачем службової дисципліни в частині вчинення дій, які підривають авторитет поліції, невиконанні та неналежному виконанні обов`язків поліцейського, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, підтверджено належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №390 від 17.03.2023 є правомірним та обґрунтованим.

Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам позивачем не наведено, а судом під час розгляду справи таких обставин не встановлено.

Суд також зазначає, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Щодо доводів позивача про те, що дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування безпідставно надано оцінку доказам, належність та допустимість яких має встановлюватись у суді першої інстанції щодо встановлення наявності або відсутності вини у діях позивача та розгляду кримінального провадження, суд зазначає, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №390 від 17.03.2023 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки судом встановлено правомірність наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Івано-Франківській області, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу №139-ос від 17.03.2023, яким позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) не підлягають задоволенню.

Як наслідок не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи наведене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправним п. 1 наказу від 17.03.2023 №390 Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про застосування дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби ОСОБА_1 та про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №139-ос від 17.03.2023, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу слід відмовити.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправними та скасування п. 1 наказу від 17.03.2023 №390 та наказу від 17.03.2023 №139о/с, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 17.07.2023.