Справа № 400/881/23
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/881/23

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,

повний текст судового рішення

складено 02.03.2023, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївської області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі №400/881/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив:

визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції ОСОБА_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщика, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 14.12.2002 року по 10.04.2003 року; з 10.04.2003 року по 28.01.2008 року; з 28.01.2008 року по 27.07.2011 року, у загальній кількості 04 роки 03 місяця 00 днів в пільговому обчисленні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив йому у зарахуванні вислуги в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, сформовану за період проходження служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції України з 14.12.2022р. по 27.07.2011р. у загальній кількості 04 роки 03 місяці 00 днів, в пільговому обчисленні, оскільки на його думку, для набуття права на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ враховується як календарна, так і пільгова вислуга років в сукупності. Позивач зауважував, що норми Порядку №393 необхідно застосовувати не лише при обчисленні вислуги років після звільнення особи зі служби в поліції, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення набуття особою права на пенсію за вислугу років. Таке обчислення вислуги років проводиться безпосередньо з метою подальшого призначення пенсії, а також спрямоване на забезпечення принципу юридичної визначеності.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, мотивуючи відсутністю передбачених чинним законодавством підстав для зарахування пільгової вислуги років підполковнику поліції ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.03.2023р. позов ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем ГУ Національної поліції в Миколаївській області подано на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянти просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позву.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі не врахував, що позивач є чинними працівником поліції, продовжує працювати та до Головного управління із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу не звертався. За вказаного, апелянт вважає передчасним зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, адже таке суперечить процедурі та визначеному у відповідних нормативних актах обставинам та часу їх застосування.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянути без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.08.2002 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ (міліції), а з 07.11.2015 по теперішній час проходить службу Національній поліції України.

Станом на 05.01.2023 календарна вислуга в органах внутрішніх справ та національної поліції ОСОБА_1 складає 20 роки 4 місяці 26 днів.

Разом з тим, в період з 14.12.2002 по 10.04.2003 проходив службу на міліціонера 3-ї роти окремого батальйону патрульно-постової служби міліції УМВС України в Миколаївській області; з 10.04.2004 по 28.01.2008 - оперуповноваженого відділу карного розшуку Братського РВ УМВС України в Миколаївській області; з 28.01.2008 року по 27.07.2011 року на посаді начальника сектору карного розшуку Братського районного відділу УМВС в Миколаївській області.

12.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про врахування до його вислуги років пільгового стажу, а саме 4 років 3 місяці 00 днів.

Головне управління Національної поліції в Миколаївській області листом від 18.01.2023 року №13 аз/05/14-2023 відмовило позивачу у зарахуванні пільгової вислуги.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши відповідно до ч.4 ст.242 КАС України правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 13.05.2021 у справі №140/1753/19, від 04.06.2021 у справі № 755/2575/17, від 04.06.2021 у справі №761/8515/17, від 08.06.2021 у справі №360/3326/18, від 04.08.2021 у справі №360/3121/18, від 07.09.2021 у справі №761/28991/17, 08.08.2021 у справі №320/4635/20, від 20.10.2021 у справі №200/1882/20-а (, від 01.11.2021 у справі №620/1837/20, та інших, зазначив про те, що повноважень суду на відступ від правового висновку Верховного Суду, КАС України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає. За таких обставин, вказавши, що суд позбавлений можливості дійти іншого висновку, ніж про те, що ОСОБА_1 має право на врахування у вислугу років пільгову вислугу 04 років 03 місяці 0 днів за час проходження служби за періоди з 14.12.2002 року по 10.04.2003 року; з 10.04.2003 року по 28.01.2008 року; з 28.01.2008 року по 27.07.2011 року вважав наявними підстави для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів звертає перш за все увагу на те, що спірні правовідносини виникли через відмову відповідача зарахувати працюючому поліцейському відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» вислуги років в пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що умови призначення пенсії за вислугу років, однією з яких є наявність певної вислуги років встановлені статтею 12 Закону №2262-ХІІ.

Згідно пункту "а" частини першої статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначені види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а саме, відповідно до частини першої, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються, зокрема: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме, до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відтак, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначені умови призначення пенсії за вислугою років (стаття 12) та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії (стаття 17).

Відповідно до статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України постановою від 17 липня 1992 року № 393 затверджений Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі по тексту - Порядок № 393), який визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Пунктом 1 Постанови №393 конкретизовано види служби, період перебування на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону.

Відповідно до п.п. «в» п.3 Порядку №393, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств;

Колегія суддів ознайомившись із розрахунком вислуги років позивача, встановила, що відповідно до довідки ГУНП в Миколаївській області /управління кадрового забезпечення 39/14-2023 від 06.01.2023 р., позивач ОСОБА_1 з 08.08.2002 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 до теперішнього часу проходить службу в Національній поліції України та перебував на посадах:

8.08.2002 - 14.12.2002 курсант Одеського училища професійної підготовки працівник міліції УМВС України в Одеській області - н. ОУПППМ № 47 о/с від 08.08.2002;

14.12.2002 - 10.04.2003 міліціонер 3-ї роти окремого батальйону патрульно-постової служби міліції УМВС України в Миколаївській області - н. УМВС № 5 о/с від 13.01.2003;

10.04.2003 - 28.01.2008 оперуповноважений відділу карного розшуку Братського районного відділу УМВС України в Миколаївській області - н. УМВС № 30 о/с від 07.04.2003;

28.01.2008 - 06.11.2015 начальник сектору карного розшуку Братського районного відділу УМВС України в Миколаївській області - н. УМВС № 18 о/с від 28.01.2008;

З 06.11.2015 згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнити з ОВС у запас ЗС за п. 64 "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства) - н. УМВС України Миколаївській області № 325 о/с від 06.11.2015);

07.11.2015 - 01.07.2016 заступник начальника відділу поліції - начальник сектору кримінальної поліції Братського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області - н. ГУНП № 1 о/с від 07.11.2015;

01.07.2016 - 07.04.2017 начальник сектору кримінальної поліції Братського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області - н. ГУНП № 180 о/с від 15.07.2016;

07.04.2017 - 19.01.2021 заступник начальника відділу поліції - начальник сектору кримінальної поліції Братського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області - н. ГУНП № 85 о/с від 21.04.2017;

19.01.2021 - дотепер начальник сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області н. ГУНП в Миколаївській області № 26 о/с від 19.01.2021.

Календарна вислуга в ОВС та НІГУ, як зазначено в довідці, станом на 05.01.2023, складає: 20 років, 04 місяці, 26 днів.

Пільгова вислуга років, (без урахування календарної) складає - 04 роки, 03 місяці, 00 днів, (до набрання чинності постанови КМУ № 780 від 20.07.2011) враховуючи періоди, які зараховувались на пільгових умовах:

14.12.2002 -10.04.2003 - міліціонер 3-ї роти окремого батальйону патрульно-постової служби міліції УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку один місяць за сорок днів, на підставі постанови КМУ № 780 від 20.07.2011);

10.04.2003 - 28.01.2008 - оперуповноважений відділу карного розшуку Братського районного відділу УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку 1,5 місяця за кожен місяць служби, на підставі ПКМУ № 1497 від 16.11.2001);

28.01.2008 - 27.07.2011 начальник сектору карного розшуку Братського районного відділу УМВС України в Миколаївській області (стаж служби обчислювався з розрахунку 1,5 місяця за кожен місяць служби, на підставі ПКМУ № 1497 від 16.11.2001).

Періоди проходження служби в ОВС на вищевказаних посадах, як зазначено в довідці зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії (а.с. 15-16).

Щодо можливості врахувати до календарної вислуги також вислугу років у пільговому обрахунку, колегія суддів враховує, що зазначене спірне питання вирішувалось Верховним Судом під час розгляду адміністративної справи №480/4241/18. Так, у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 відступив від правових висновків, від 22.11.2018р. у справі №161/4876/17, від 15.08.2019р. у справі №281/459/17, від 27.03.2020р. у справі №569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідності в цій частині Порядку №393 Закону №2262-ХІІ, та висловив правову позицію, що для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

В подальшому, зазначений правовий висновок був відображений у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №140/1753/19, від 04.06.2021 у справі № 755/2575/17, від 04.06.2021 у справі №761/8515/17, від 08.08.2021 у справі №320/4635/20, від 01.11.2021 у справі №620/1837/20, тощо, про які в тому числі вказав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Правове регулювання та висновки Верховного Суду, викладені зазначених вище судових рішень касаційного суду, дозволяють зробити висновок те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і положенням цього Закону не суперечить.

Таким чином, є вірним твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на врахування у вислугу років пільгову вислугу 04 років 03 місяці 0 днів за час проходження служби за періоди з 14.12.2002 року по 10.04.2003 року; з 10.04.2003 року по 28.01.2008 року; з 28.01.2008 року по 27.07.2011 року, відповідно до Порядку № 393.

Колегія суддів звертає увагу, що вказану обставину не заперечує і ГУНП в Миколаївській області, яке у наданій ОСОБА_1 довідці від 06.01.2023р. №39/14-2023 зазначило про наявність у позивача станом на 05.01.2023р. пільгової вислуги років (без урахування календарної) 04 роки 03 місяці 00 днів, а також вказало, що періоди проходження служби в ОВС на відповідних посадах зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії (а.с. 15-16).

Поряд з цим, при вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що Порядком №393 прийнятим на виконання Закону №2262-XII і його положеннями визначаються виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

Апеляційний суд зауважує, що виходячи з аналізу наведеного вище законодавства слідує, що положення ст. 17 Закону №2262 застосовуються виключно тільки під час розрахунку вислуги років поліцейським при призначенні пенсій за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

В свою чергу в силу вимог ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», призначенню пенсії та врахуванню пільгового стажу передує звільнення зі служби.

Вказане дає підстави для висновку, що Порядок №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до профільного Закону та не може бути застосована до їх звільнення з органів Національної поліції.

Водночас, сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 продовжує проходити службу в поліції та не звертався до ГУНП в Миколаївській області із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах.

При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України, конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час ухвалення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки, адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тому для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивач на даний час перебуває на службі в Національній поліції України, питання щодо призначення йому пенсії за вислугу років та розрахунку вислуги відповідачем не вирішувалося і з цього приводу ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області не звертався.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає вимогу позивача про здійснення перерахунку та зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, передчасними.

До того ж, колегія суддів ще раз зауважує, що у Довідці №39/14-2023 від 06.01.2023р (а.с. 15-16) про періоди та посади на яких перебував та перебуває повивач в органах ОВС та Національної поліції України, відповідач вказував, що періоди проходження служби в ОВС на вищевказаних посадах зараховуються на пільгових умовах до вислуги років тільки для призначення пенсії. Тобто на даний час стверджувати про порушення прав позивача щодо зарахування пільгової вислуги років позивача в календарну вислугу не має підстав.

Висновки колегії апеляційного суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 22.02.2023р. по справі №320/12166/20.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зарахування пільгової вислуги років позивача в календарну вислугу саме під час проходження ним служби в поліції.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції висновків Верховного Суду від 14.04.2021 року у справі №480/4241/18 та інших, на які у своїй постанові послався суд першої інстанції, адже такі не є релевантними до даних спірних правовідносин, оскільки у вказаній справі (№480/4241/18) позивачем оскаржуються дії щодо визначення пільгової вислуги років у наказі про звільнення особи зі служби в поліції, тобто позов поданий після звільнення зі служби.

В даному ж випадку позивач, як вже неодноразово зазначалось вище, продовжує перебувати на службі та звернення до відповідача для зарахування до календарної вислуги також пільгової вислуги не продиктоване зверненням для призначення пенсії.

Відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Однак, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані вище обставини, необґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Відтак, наявні підстави для скасування судового рішення та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи апелянтів викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з помилковим застосуванням норм права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 березня 2023 року у справі № 00/881/23 скасувати.

Ухвалити у даній справі №400/881/23 нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді А.І. Бітов Ю.М. Градовський