Справа № 480/8048/20
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 липня 2023 року

м. Київ

справа № 480/8048/20

адміністративне провадження № К/990/23041/23

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року

та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року

у справі №480/8048/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа Профспілка "Справедливість" управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа Профспілка "Справедливість" управління Держпраці у Сумській області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 19 жовтня 2020 року №53 "Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі №480/8048/20 скасовано і прийнято постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області від 19 жовтня 2020 року №53 "Про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення" у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області.

Постановою Верховного Суду від 27 грудня 2022 року постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, позивач звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалами Верховного Суду від 09 травня 2023 року, 17 травня 2023 року та від 07 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

29 червня 2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 повторно надійшла до Верховного Суду.

За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 1частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження.

Щодо посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанцій не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 02 лютого 2023 року у справі №140/8162/20, від 16 квітня 2020 року у справі №804/4069/17, від 01 листопада 2022 року у справі №380/3045/21, від 26 травня 2022 року у справі №500/426/19, від 08 вересня 2022 року у справі №340/5243/20, від 22 липня 2022 року у справі №580/2689/20, від 30 червня 2021 року у справі №200/10988/19-а, від 10 листопада 2021 року у справі №540/4057/20, від 22 грудня 2021 року у справі №140/16342/20, від 28 квітня 2022 року у справі №540/2464/19, від 26 травня 2022 року у справі №300/3980/20, від 26 січня 2021 року у справі №420/2949/19 щодо застосування положень пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII у поєднанні з вимогами частини другої статті 77 КАС України; у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №420/450/20 щодо застосування норм, які визначають правову процедуру встановлення обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Посилаючись на висновок Верховного Суду у постанові у справі №420/450/20, скаржником не зазначено норму права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції без урахування висновку Верховного Суду.

Проаналізувавши зазначену скаржником норму (стаття 77 КАС України) встановлено, що ця норма є загальною нормою щодо обов`язку доказування. Разом з тим, в зазначених судових рішеннях відсутні висновки щодо зазначених норм права, а тому Суд вважає необгрунтованим твердження щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування вказаних норм.

Щодо норми пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, не врахування висновку щодо якої посилається скаржник, слід зазначити, що вказана норма передбачає, що дисциплінарними проступками, зокрема, є: невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Разом з тим, проаналізувавши вказані скаржником постанови, Судом установлено, що правовідносини між даною справою та вказаними справами не є подібними. Разом з тим, касаційна скарга не містить будь-якого обґрунтування подібності таких правовідносин.

Предметом спору даної справи є визнання протиправним та скасування наказу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про застосування до керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Разом з тим, у жодній із наведених скаржником справ не було предметом спору застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність до керівника апарату суду.

Так, у справі №140/8162/20 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за нездійснення належного контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій підпорядкованими державними виконавцями.

У справі у справі №804/4069/17 предметом спору є протиправні дії позивача щодо розголошення персональних даних (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

У справі №380/3045/21 спір стосувався щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділу митного оформлення Галицької митниці Держмитслужби (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №500/426/19 є визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі головного державного виконавця та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №340/5243/20 є наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

У справі №580/2689/20 предметом спору є визнання протиправними та скасування розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу щодо завідувача сектору культури Шполянської РДА (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

У справі №200/10988/19 предметом спору є визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до якого позивача звільнено з посади заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області за перевищення службових повноважень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №540/4057/20 є визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №140/16342/20 є визнання протиправним та скасування наказів, зокрема про притягнення до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №540/2464/19 є визнання протиправним і скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, поновлення на роботі (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №300/3980/20 є визнання протиправними та скасування наказів, зокрема щодо про притягнення до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень відповідно до пункту 7 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (пункт 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII не застосовувався).

Предметом спору у справі №420/2949/19 є визнання нечинним та скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідно до якого позивачу (секретар судового засідання) оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків.

Тобто, з наведених постанов Верховного суду, на які посилається скаржник, не вбачається висновків (позицій) щодо застосування пункту 5 частини другої статті 65 Закону №889-VIII, які за доводами скаржника, мали бути застосовані судом апеляційної інстанції.

Слід зазначити, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) у чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому необхідно виходити з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судом попередньої інстанції у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

Посилаючись на неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, заявник не наводить обґрунтування, які б свідчили про подібність правовідносин у цій справі та у справах, у яких Верховним Судом були зроблені висновки.

Ураховуючи наведене, Суд уважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до викладу фактичних обставин справи, цитування норм законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №480/8048/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа Профспілка "Справедливість" управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська