Справа № 420/10641/23
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації (просп.Шевченка,буд.2, м.Подільськ, Одеська область, 66302) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації за результатом якого позивач просить:

- визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації щодо проведення перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу 6 800,00 грн., 7 354,00 грн. та 8 179,00 грн. недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020, 2021, 2022 роки відповідно.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у 2020, 2021 та 2022 роках він не в повному обсязі отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, виплата якої передбачена ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачу була нарахована та виплачена тільки частина щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 роки у розмірі 1 390,00 грн., 1 491,00 грн. та 1 491,00 грн.. Не погоджуючись з розміром виплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, позивач письмово звернувся до відповідача з проханням нарахувати та виплатити йому недоотриману частину разової грошової допомоги відповідно за роками, на що отримав відмову.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не подав.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу, в тому числі в зоні АТО, та є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 від 13.05.2016 року).

28.03.2023 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплатити йому недоотриману частину одноразової грошової допомоги до 5 травня із розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком.

Листом від 17.04.2023р. вих. №02-15/02/433 відповідачем у задоволенні вказаної заяви відмовлено, посилаючись на відсутність правових підстав для перерахунку та виплатити позивачу недоотриманої частини одноразової грошової допомоги до 5 травня із розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком. Згідно постанови КМУ від 08.04.2021 № 325 позивачу, як учаснику бойових дій, було нарахувано та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491 гривня. Враховуючи зазначене, згідно із чинним законодавством України у даний час органи соціального захисту населення не мають законних підстав для нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Звертаємо особливу увагу, що щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік позивачу було виплачено управлінням соціального захисту населення Колимської районної державної адміністрації у розмірі 1390,00 гривень. Щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік позивачу було виплачено Департаментом соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області, що підтверджується довідкою від 14.04.2023 року № 1114, відповідно до списків військовослужбовців, які проходили військову службу у Подільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки у 2022 році. З урахуванням викладеного та виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету, передбачених на виплату грошової допомоги у 2020, 2021 роках, управління соціального захисту, населення проводить її відповідно до Закону у межах бюджетних призначень.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу, в тому числі в зоні АТО, та є учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_1 від 13.05.2016 року).

28.03.2023 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплатити йому недоотриману частину одноразової грошової допомоги до 5 травня із розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком.

Листом від 17.04.2023р. вих. №02-15/02/433 відповідачем у задоволенні вказаної заяви відмовлено, посилаючись на відсутність правових підстав для перерахунку та виплатити позивачу недоотриманої частини одноразової грошової допомоги до 5 травня із розрахунку п`яти мінімальних пенсій за віком. Згідно постанови КМУ від 08.04.2021 № 325 позивачу, як учаснику бойових дій, було нарахувано та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 1491 гривня. Враховуючи зазначене, згідно із чинним законодавством України у даний час органи соціального захисту населення не мають законних підстав для нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Звертаємо особливу увагу, що щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік позивачу було виплачено управлінням соціального захисту населення Колимської районної державної адміністрації у розмірі 1390,00 гривень. Щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік позивачу було виплачено Департаментом соціальної, сімейної політики та охорони здоров`я Подільської міської ради Подільського району Одеської області, що підтверджується довідкою від 14.04.2023 року № 1114, відповідно до списків військовослужбовців, які проходили військову службу у Подільському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки у 2022 році. З урахуванням викладеного та виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету, передбачених на виплату грошової допомоги у 2020, 2021 роках, управління соціального захисту, населення проводить її відповідно до Закону у межах бюджетних призначень. Відповідно до Порядку здійснити перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня немає законних підстав.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ). Цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 12 вказаного Закону №3551-XII встановлені пільги учасникам бойових дій.

Згідно ч. 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII від 22 жовтня 1993 року (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

За пп. «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) частину п`яту статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено у такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінетом Міністрів України щороку приймав відповідні постанови, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій на окремий бюджетний період.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України вказав, що окреме положення п. 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, яке визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення цього Рішення.

Таким чином, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 з 28 лютого 2020 року ст. 12 Закону № 3551 має застосовуватись в редакції Закону № 367.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин ст. 12 Закону № 3551 діяла у редакції Закону № 367 і передбачала, що розмір щорічної разової допомоги до 5 травня для учасників бойових дій становить п`ять мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058), мінімальна пенсія державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 1 934,00 гривень.

Статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 1 769,00 гривень.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 1 638,00 гривень.

Таким чином, відповідно до ст. 12 Закону № 3551 в редакції Закону № 367 розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2022 році становив 9 670,00 грн. (1 934,00 грн х 5), розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2021 році становив 8 845,00 гривень (1 769,00 грн х 5), розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2020 році становив 8 190,00 гривень (1 638,00 гривень х 5).

Водночас на час виникнення спірних відносин у справі, яка розглядається, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (пункт 3). Крім того, підпунктом 2 пункту 4 зазначеного Указу Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України, який продовжувався і триває на час виникнення спору та розгляду цієї справи в суді.

Абзацом третім підпункту 2 пункту 22 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 03 березня 2022 року № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» установлено, що в умовах воєнного стану або для здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Разом з цим, 07 травня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі Постанова №540), якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 року № 540 визначено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2022 році виплачується в таких розмірах, зокрема учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня.

Також, 8 квітня 2021 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"» (далі Постанова №325), якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2021 р. № 325 визначено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах, зокрема учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1491 гривня.

Також, 19 лютого 2020 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"» (далі Постанова №112), якою затверджено Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 р. № 112 визначено, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується в таких розмірах, зокрема учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.

На час виникнення спірних відносин у справі, яка розглядається також діє стаття 12 Закону № 3551-ХІІ у редакції Закону № 367-XIV, за правилами якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

При цьому відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Спеціальним нормативним актом, який визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, є Закон України 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII).

Окремі особливості тимчасового обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у зв`язку з введенням воєнного стану визначені статтею 6 Закону № 389-VIII, пунктом 5 частини першої якої визначено, що в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Як вже зазначалося, воєнний стан в Україні було введено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» пунктом 3 якого визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону № 389-VIII.

Тобто, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, не передбачено обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, визначених статтею 46 Конституції України, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом та яка застосовується у поєднанні із статтею 17 Конституції України, якою визначаються гарантії соціального захисту для особливої категорії осіб, які захищали та захищають Батьківщину.

Наступними Указами Президента України, від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-IX; від 18.04.2022 року № 2593/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-IX; від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-ІХ; від 12.08.2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 року № 2500-IX; від 07.11.2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року № 2738-IX; від 06.02.2023 року №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 року № 2915-IX; від 01.05.2023 року № 254/23, затвердженим Законом України від 02.05.2023 року № 3057-IX продовжений зокрема з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб перелік конституційних прав і свободи людини і громадянина, які можуть бути обмежені в умовах воєнного стану, не змінювався, що виключає можливість розширеного тлумачення переліку таких обмежень будь-яким органом державної влади. Тобто, не було надано іншим органам державної влади можливості тимчасово обмежувати гарантії соціального захисту осіб, на яких поширюється дія Закону № 3551-ХІІ.

При цьому суд наголошує на тому, що тимчасове обмеження окремих соціальних пільг особам, які захищають або захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей, у разі запровадження режиму воєнного стану, за умови додержання вимог пункту 5 частини першої статті 6 Закону № 389-VIII, може відбуватись за умови внесення змін до спеціального Закону № 3551-ХІІ, який регулює відносини забезпечення соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць, а не шляхом внесення змін до бюджетного законодавства з подальшим ухваленням Кабінетом Міністрів України рішення щодо визначення розмірів соціальних гарантій.

До спірних відносин у справі, яка розглядається, при визначенні розміру щорічної допомоги до 5 травня у 2020, 2021 та 2022 роках не можуть бути застосовані нормативно-правові акти органів державної влади (Бюджетний кодекс України та Порядок № 540, Постанова №325, Постанова №112), які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені Законом № 3551-ХІІ, оскільки вони є такими, що суперечать статті 17 Конституції України та спеціальному законодавству, яке регулює забезпечення державою соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України шляхом надання їм пільг і гарантій соціального захисту відповідно до законодавства, які є пріоритетними й мають безумовний характер, та мають бути застосовані саме положення статті 13 Закону № 3551-XII, як спеціального законодавства, яке регулює спірні відносини та ухвалене з метою конкретизації приписів Конституції.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.06.2023р. у справі № 560/8064/22.

Судом враховуються висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, які викладені у постанові від 13 червня 2023 року по справі №560/8064/22, у якій Верховний Суд відступив від висновків викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів цієї самої палати від 01.12.2022 у справі № 580/2869/22, та зазначив, що оскільки на час виплати позивачу у 2022 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли положення статті 13 Закону №3551-XII і Порядку № 540, які по-різному визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, з огляду на положення частини третьої статті 7 КАС України, якою визначаються загальні засади приоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2022 році слід застосовувати не Порядок № 540, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу та є спеціальним законом у цій сфері відносин.

Відтак, відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021 та 2022 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 12 Закону № 3551-XII.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог, шляхом визнання протиправною відмову управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації щодо проведення перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки та зобов`язання Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 6 800,00 грн., 7 354,00 грн. та 8 179,00 грн. недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020, 2021, 2022 роки відповідно.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 100 КАС України позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, позивач просить суд виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду та врахувати ту обставину, що лист відповідача про відмову здійснити нарахування та виплатити йому недоотриману частину разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020, 2021 та 2022 роки відповідно позивач отримав 27 квітня 2023 року і саме з причини відсутності достовірних даних про предмет позову, був позбавлений можливості доступу до правосуддя.

Крім того, позивач вважає, що причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії є поважними, так як при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду з позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 зазначеної Конвенції.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки у зв`язку із запровадженням такого, не може безумовно вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Водночас позивач є учасником бойових дій і з 14 квітня 2022 року по теперішній час є військовослужбовцем Збройних Сил України, що підтверджується витягом із наказу № 118 від 14.04.2022 року. Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків звернення до адміністративного суду.

Позивач зазначає, що аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі №500/1912/22 (адміністративне провадження №К/990/20688/22) від 29 вересня 2022 року.

З урахуванням наведених обставин, позивач просить визначити вказані причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити такий строк.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними для позивача, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду (наприклад, хвороба, тривале відрядження тощо), та обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд враховує зазначені позивачем причини та обставини, що перешкоджали позивачу звернутись до суду в строк передбачений законом, та вважає такі причини пропуску строку поважними, та у зв`язку з цим, суд доходить висновку, щодо задоволення клопотання позивача та поновлення строку звернення до суду із цією позовною заявою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», докази здійснення ним інших судових витрат суду не надані, а тому судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із цим позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації (просп.Шевченка,буд.2, м.Подільськ, Одеська область, 66302) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації щодо проведення перерахунку та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020, 2021, 2022 роки.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації (просп.Шевченка,буд.2, м.Подільськ, Одеська область, 66302, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 6 800,00 грн., 7 354,00 грн. та 8 179,00 грн. недоотриманої разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020, 2021, 2022 роки відповідно.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко