Справа № 600/4907/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпечені адміністративного позову

17 липня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4907/23-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Анісімов О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Дністровського районного територіального центру комплектування і соціальної підтримки, Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними рішень, визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду ОСОБА_1 (далі позивач) просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним га скасувати Наказ Начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 177 від 04.06.2023 р. в частині призначення на посаду слухача курсів перепідготовки та підвищення кваліфікації центру підвищення кваліфікації та зарахування до списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ОСОБА_1 ;

- застосувати наслідки визнання оскаржуваних рішень недійсними - визнати, що ОСОБА_1 не є військовослужбовцем та має право на вільне залишення Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Позовну заяву підписано представником позивача адвокатом Тарасенко Д.Ю.

Ухвалою суду від 14.07.2023 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви

Водночас, разом із позовною заявою представником позивача подано суду заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного вчиняти дії з відрахування зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Ткачука Василя Івановича.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Водночас, згідно пункту 5 частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. При цьому, заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права.

На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Окрім цього, в рішенні від 18.02.2010, № 54131/08 Справа Байсаков та інші проти України Європейський суд зазначив, " ... що процедура такого судового контролю становить, у принципі, ефективний засіб юридичного захисту у значенні статті 13 Конвенції стосовно скарг, пов`язаних з рішеннями про вислання та екстрадицію, але за умови існування можливості ефективної перевірки судами законності - з матеріально-правового та процесуального погляду - дискреційних дій органу виконавчої влади і можливості скасування ними такого рішення в разі необхідності (див. ухвалу у справі "Сливенко проти Латвії" [ВП], N 48321/99, п. 99, ЄСПЛ 2002-II).

Отже, підсумовуючи наведене, слід прийти до висновку, що існування інституту забезпечення позову, обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке на думку останньої є порушеним.

Водночас використання засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади.

У поданій заяві про забезпечення позову заявник стверджує, що позивач зарахований до особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного лише на період перепідготовки та підвищення кваліфікації. По закінченні курсів позивач має бути відрахований з особового складу Академії та зарахований в штат військової частини для подальшого проходження служби. А тому, необхідність застосування заходу забезпечення позову обумовлена тим, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може унеможливити виконання рішення суду, а також ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Разом з цим, суд наголошує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову в частині заборони Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного вчиняти дії з відрахування зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного ОСОБА_1 , не може бути застосований в силу вищевказаних положень пункту 5 частини 3 статті 151 КАС України.

Суд наголошує, що спірним у цій справі є питання мобілізації позивача та зарахування його на військову службу. Водночас, ті заходи забезпечення позову, про які наголошено заявником, по своїй суті стосуються вже питань проходження військової служби, які не є предметом оскарження в даній адміністративній справі та виходять за межі судового контролю.

Більше того, на цій стадії судового процесу суд не може оцінювати оскаржувані позивачем рішення та наказ та вважати їх такими, що містить очевидні ознаки протиправності, оскільки в іншому випадку втрачається сенс розгляду самої справи по суті, під час якого таким актам індивідуальної дії буде надана оцінка на предмет їх правомірності.

Таким чином, представником ОСОБА_1 не наведеного жодного обґрунтування існування критеріїв, визначених частиною 2 статті 150 КАС України, за наявність яких суд може застосувати заходи забезпечення позову.

Водночас суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

У заяві про забезпечення позову позивач на ставить вимогу про зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану, однак просить заборони Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що прирівнюється до військової частини, вчиняти дії з відрахування зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного Ткачука Василя Івановича, які оформляються наказом.

Наведене суперечить волі законодавця, який реалізую волю народу України, а також фактично є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта публічної адміністрації, яким у даному разі є Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного .

Відтак, суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 150,151,154,243,248,256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №600/4907/23-а відмовити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя О.В. Анісімов