Справа № 214/7277/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/7277/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №214/7277/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, -

Представники: від відповідача - Кушнір О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якій просив суд скасувати постанову серії 1АВ №02216188 від 25 серпня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., винесену інспектором Хомяковою-Корнєєвою Л.Г.; сплату судового збору покласти на Департамент патрульної поліції.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що постановою інспектора Департаменту ПП Хомякової-Корнєєвої Л.Г. серії 1АВ №02216188 від 25 серпня 2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП. Згідно зі змістом постанови, він, ОСОБА_1 , 25 серпня 2021 року о 06.06.47 год., керуючи автомобілем марки Mitsubishi Outlander, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі М05 Київ-Одеса 35+240, допустив перевищення швидкісного режиму, чим порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР України. Вважає, що постанова є незаконною та безпідставною, оскільки серед доступних матеріалів справи відсутні докази, що йому як водієві в момент перетину зазначеної ділянки дороги були видні дорожні знаки, які обмежують швидкість руху на цій ділянці дороги, та що такі знаки не були закриті повністю або частково від його огляду. На його переконання, постанова винесена інспектором без з`ясування усіх обставин справи, а її висновки не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 03 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.13-14).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч.4 ст.47 КАС України, відповідачем Департаментом ПП подано відзив на позов. Свої заперечення представник відповідача Кушнір О.В. мотивувала тим, що 25 серпня 2021 року інспектором ДПП Хомяковою-Корнєєвою Л.Г. у відношенні ОСОБА_1 було винесено постанову серії 1АВ №02216188 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП, за фактом порушення п.12.9 «б» ПДР України, із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Так, 25 серпня 2021 року 06.06.47 год., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mitsubishi Outlander, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі М05 Київ-Одеса 35+240, допустив перевищення швидкісного режиму на 20 км/год. Факт порушення було зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 031-219. Відповідно до п.12.9 «б» ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п.12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 ПДР України. Факт допущеного ОСОБА_1 порушення підтверджується фото-відеофіксацією вчинення адміністративного правопорушення, яка знаходиться у доступі на офіційному інтернет-сайті https://bdr.mvs.gov.ua/. Викладена у позові ОСОБА_1 позиція по своїй суті зводиться до його незгоди із положеннями чинного законодавства України та не підтверджена жодними доказами, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. З огляду на відсутність доказів з боку позивача про недопущення ним порушення ПДР України, відповідач вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесеною в межах повноважень та з дотриманням процесуального порядку, врахуванням усіх обставин справи.

28 березня 2023 року відповідачем до суду подано докази надсилання відзиву відповідачеві. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження з урахуванням поданих сторонами заяв та висловленої ними позиції по справі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, судом встановлено таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 25 серпня 2021 року уповноваженою особою Департаменту патрульної поліції (інспектором Хомяковою-Корнєєвою Л.Г.) було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії 1АВ №02216188 у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду даних, зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, інспектор дійшла висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та наклала адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. За змістом оскаржуваної постанови, 25 серпня 2021 року 06.06.47 год., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Mitsubishi Outlander, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі М05 Київ-Одеса 35+240, допустив перевищення швидкісного режиму на 20 км/год, чим порушив п.12.9 «б» ПДР України. Факт порушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 031-219.

Вказана постанова є предметом оскарження у даній справі, а тому здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Спірні відносини, які виникли між сторонами у даній справі, врегульовано положеннями Законів України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами КУпАП.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч.1 ст.2 КАСУкраїни, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Диспозицією ч.1 ст.122 КУпАП (в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР водіям забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Отже, перевищення обмежень швидкості створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Разом з тим, аналізом диспозиції норми ст.122 КУпАП встановлено, що для визначення перевищення встановленого швидкісного режиму принциповим є встановлення, де саме рухався водій - у населеному пункті (п.12.4 ПДР України), в житловій та пішохідній зонах (п.12.5 ПДР України), поза межами населеного пункту або по дорозі, що проходить через населений пункт (п.12.6 ПДР України) або в залежності від ділянки дороги, де створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більш високою швидкістю (п.12.8 ПДР України). У кожному випадку швидкісний режим є різним, а відтак у випадку допущення водієм перевищення його швидкості визначає різну кваліфікацію його дій за частиною ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 допустив порушення встановлених обмежень швидкості руху на 20 км/год під час руху на автодорозі М05 Київ-Одеса 35+240, чим порушив п.12.9 «б» ПДР України.

Згідно з геолокаційними та картографічними даними мережі Інтернет із застосуванням сервісу Google Maps (інформація є загальнодоступною), автодорога М-05 Київ-Одеса - це автомобільний шлях міжнародного значення на території України, проходить територіями Київської, Черкаської, Кіровоградської, Миколаївської та Одеської областей.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови неможливо однозначно встановити, на якій конкретно ділянці дороги М05 Київ-Одеса 35+240 міжнародного значення ОСОБА_1 начебто допустив перевищення швидкості руху, чи перебувала ця ділянка дороги в межах населеного пункту, поза межами населеного пункту або на дорозі, що проходить через населений пункт відповідно до встановлених там дорожніх знаків. Відповідачем не надано жодних доказів, за якими можливо було б встановити характер цієї частини дороги для встановлення, який конкретно швидкісний режим повинен був виконувати ОСОБА_1 , наявність на цій ділянці дороги дорожніх знаків 3.29, 3.31, які б визначали обмеження швидкісного режиму, а у випадку перевищення швидкості - за якою частиною ст.122 КУпАП можливо було б кваліфікувати його дії.

Згідно з долученими позивачем роздруківками фотофіксації, що знаходились на Сервісі перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі за посиланням в мережі інтернет https://bdr.mvs.gov.ua/ встановлено, що ОСОБА_1 рухався по автодорозі М05 Київ-Одеса 35+240 о 06.06.47 год. 25 серпня 2021 року зі швидкістю 96 км/год, що є допустимою відповідно до п.12.6 ПДР України. Наявність на цій ділянці дороги дорожніх знаків, які б обмежували швидкісний режим, на фотознімках на зафіксовано (а.с.9, 10). Перевіркою наявності дорожніх знаків за геолокаційними координатами, зазначеними на фотознімках (N50.214179 E30.250309) із застосуванням сервісу Google Maps, наявність цих дорожніх знаків також не виявлена.

Крім того, слід також зауважити, що відповідачем не було надано доказів того, що ділянка автодороги, на якій зафіксовано швидкість автомобіля позивача, була позначена знаком (5.76), який інформує про ділянку дороги, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР України. Позаяк, саме наявність дорожнього знаку 5.76 законодавець розглядає як передумову правомірності дій під час фіксування правопорушень в автоматичному режимі. Хоча й на офіційних веб-сайтах МВС та Національної поліції можна дізнатися адреси місць розміщення приладів контролю та дозволену швидкість руху, однак це не зобов`язує особу, яка керує транспортним засобом, постійно перевіряти під час керування дані геолокації для співставлення їх з даними, розміщеними в мережі Інтернет.

Так, ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху (ч.1 ст.40).

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці (ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п.5.76 розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху". позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Таким чином, ділянка дороги, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР, в обов`язковому порядку повинна бути позначена дорожнім знаком 5.76.

Відтак, ненадання відповідачем доказів, які б свідчили про те, що частина дороги, на якій було зафіксовано швидкість транспортного засобу ОСОБА_1 , була позначена дорожніми знаками, та на якій би був наявний дорожній знак 5.76, суд розцінює як недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного рішення, що є підставою для його скасування.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог п.12.9 «б» ПДР України не підтверджується належними та допустимими доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно зі ст.246 ч.5 п.2 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача 454 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору (а.с.11).

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову серії 1АВ №02216188 від 25 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. - скасувати, а справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 454 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Департамент патрульної поліції Національної поліції України, , юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Рішення суду складено та підписано 19 липня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко