Справа № 200/14752/21
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотання про накладення штрафу та зобов`язання поторно надати звіт про виконання рішення суду

14 липня 2023 року Справа №200/14752/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про накладення на керівника Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в адміністративній справі № 200/14752/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправними дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправними дії, стягнення коштів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 200/14752/21 адміністративний ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправними дії, стягнення коштів задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі 7354 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 04 січня 2022 року.

24 січня 2023 року судом видано виконавчий лист у справі.

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду.

16 травня 2023 року позивачем до суду надано клопотання, у якому останній просив суд, зокрема, в разі безпідставного невиконання рішення суду або неподання звіту про виконання рішення суду винести ухвалу, якою накласти на керівника Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивовано тим, що відповідачем не виконано рішення суду у справі та не надано звіт про виконання рішення на виконання ухвали суду про встановлення судового контролю.

10 липня 2023 року відповідачем до суду надано звіт про виконання рішення суду.

13 липня 2023 року позивачем до суду надано заяву, у якій зокрема викладено пояснення, у яких останній зазначив, що фактично відповідач надіслав до суду звіт про виконання рішення суду лише 10.07.2023, тобто після поданих ним клопотань про накладення штрафу передбаченого ст.382 КАС України. У звіті про виконання рішення суду відповідач зазначає, що ним отримано вищезазначену ухвалу лише 04.07.2023, однак жодних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надав разом зі звітом про виконання рішення суду.

Зазначив, щодо необхідності встановити дату отримання відповідачем ухвали про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Наданий звіт фактично зводиться до того, що роз`яснює порядок використання бюджетних коштів виділених на соціальну сферу, та не містить зазначення конкретних дій, які були вчинені відповідачем на виконання рішення суду у справі № 200/14752/21, та не надано жодних доказів на підтвердження вчинення таких активних дій задля його виконання.

Розгляд заяви призначено на 14 липня 2023 року о 10 год. 00 хв.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явились, позивачем надано заяву про розгляд вказаної заяви без його участі.

Відповідач пояснень на клопотання не надав.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями129,129-1 Конституції України, статтями 2,14,370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в яких є держава в особі її компетентних органів, а тому, адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Суд зазначає, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль за виконанням судового рішення полягає у перевірці судом належного, точного та своєчасного виконання судового рішення у спосіб отримання звіту про таке виконання або спонукання до виконання судового рішення через визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі; наявність судового контролю за виконанням судового рішення передбачає безпосереднє виконання останнього та виключає можливості подання окремого позову, предметом якого є протиправні дії або бездіяльність суб`єкта, який має виконати таке рішення

Питання, пов`язані із здійсненням судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частинами 2-3статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

При цьому зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, або встановлення нового строку подання звіту, або накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком.

Вказана позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.05.2021 року у справі №9901/598/19.

Частиною 4 статті 382 КАС України передбачено, що питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Частиною 7 вищевказаної норми процесуального закону передбачено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009р. №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Тобто, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, як випливає з диспозиції частин 2, 7 статті 382 КАС України, відповідальність у вигляді накладення штрафу, передбаченого цією нормою, настає за невиконання (повторне невиконання) судового рішення і так само за неподання (повторне неподання) відповідачем - суб`єктом владних повноважень звіту про виконання такого судового акту.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Згідно висновків наданих в постанові Верховного Суду від 23.04.2021 по справі №560/523/19 посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішенням суду у справі № 200/14751/21 вирішено стягнути з Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі 7354 грн.

Таким чином, повним виконанням вказаного судового рішення буде виплата позивачеві недоплаченої частини зазначеної допомоги у розмірі 7354 грн.

З наданого звіту судом встановлено, що на виконання рішення суду управлінням соціального захисту населення Слов`янської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області здійснено донарахування позивачеві недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій у розмірі 7354 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доказів на підтвердження зазначених обставин сторонами до суду не надано.

Разом з тим, з наданого звіту встановлено, що виплата зазначеної допомоги позивачеві буде здійснена після надходження коштів на виконання рішень суду з Державного бюджету України в порядку черговості за датою набрання рішеннями законної сили.

За таких обставин суд доходить до висновку, що відповідачем рішення суду в даній справі не виконано у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 18 КАС України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Як встановлено судом з програмного забезпечення «Діловодство спеціалізованого суду», ухвалу про встановлення судового контролю було направлено відповідачеві за допомогою підсистеми «Електронний суд» 25.01.2023 року.

Разом з тим, відомості щодо отримання вказаної ухвали 25.01.2023 року у вказаному програмному забезпеченні відсутні.

Вказану ухвалу повторно було направлено відповідачеві 04.07.2023 року засобами електронного зв`язку на виконання заяви позивача від 03.07.2023 року.

Втім, з аналізу наведених положень КАС України суд доходить до висновку, що підставою для накладення штрафу є саме достовірно встановлене судом в ході судового засідання порушення законності та правопорядку, та лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому, визначальною ознакою є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Разом з тим, таких доказів суду не надано.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 року у справі №420/70/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 85450386), від 23.04.2020 року у справі №560/523/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 88886054) та від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 71834551) дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладання штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За таких обставин, враховуючи, що сторонами до суду не надано належних та достатніх доказів умисного невиконання рішення суду відповідачем, суд вважає за необхідне встановити відповідачеві новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у справі 200/14752/21.

Враховуючи, що у звіті від 10 липня 2023 року відповідачем із посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2021 року № 902 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду», зазначено, що позивачеві виплату вказаної допомоги було нараховано, а її виплату буде здійснено за наявності бюджетних коштів, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктами 7,8 вказаного Порядку встановлено, що черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили, якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів, - за прізвищами в алфавітному порядку.

Боржник формує окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку визначено, що районні органи соціального захисту населення та центри з нарахування та здійснення соціальних виплат щомісяця до 5 числа подають регіональним органам соціального захисту населення інформацію про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень, підготовлену відповідно до пріоритетності з дотриманням черговості їх виконання за встановленою Мінсоцполітики формою.

З аналізу зазначених норм, суд доходить до висновку, що наданню Мінсоцполітики грошових кошів на виконання рішення суду передує процедура щодо повідомлення необхідності в отриманні вказаних коштів щодо кожного стягувача, яку віднесено до компетенції боржника.

За таких обставин, з метою встановлення ступеня вини відповідальних осіб відповідача щодо невиконання рішення суду у справі № 200/14752/21, суд вважає за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання вказаного рішення.

Враховуючи незначний обсяг необхідних для повного та всебічного розгляду клопотання позивача доказів, тривалість строку невиконання рішення суду, а також повторність зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд вважає за необхідне надати відповідачеві строк у п`ять днів для повторного надання вказаного звіту із зазначенням усіх дій, які проводились ним задля виконання рішення суду в повному обсязі та наданням відповідних доказів.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що вимоги позивача про накладення штрафу на керівника Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області є передчасними та мають вирішуватись лише після повторного надання відповідачем повного та розгорнутого звіту про виконання рішення суду у справі № 200/14752/21.

Враховуючи наведене, клопотання позивача задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення на керівника Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в адміністративній справі № 200/14752/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання протиправними дії, стягнення коштів відмовити.

Встановити відповідачеві повторний строк для надання звіту про виконання рішення суду у справі № 200/14752/21 протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, у якому в обов`язковому порядку зазначити щодо: дати прийняття відповідного рішення про донарахування позивачеві щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік у розмірі 7354 грн., черговості отримання позивачем вказаної допомоги, відомостей щодо надання списків відомостей щодо подання регіональним органам соціального захисту населення інформації про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень, підготовлену відповідно до пріоритетності з дотриманням черговості їх виконання за встановленою Мінсоцполітики формою на забезпечення виконання рішення суду у справі № 200/14752/21.

Роз`яснити позивачеві, що питання про накладення штрафу на керівника відповідача буде вирішено за результатами розгляду повторного звіту позивача про виконання рішення суду у справі № 200/14752/21 або у разі неподання такого звіту у встановлений судом строк.

Ухвала набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Є.І. Грищенко