Справа № 340/2547/23
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2547/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Кравчук О.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_3)

про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ -НОМЕР_3) по призначенню комісії, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3) призначити комісію для перевірки сімейного стану за заявою ОСОБА_1 від 02.03.2023 року і зобов`язати скласти за результатами такої перевірки акт обстеження сімейного стану військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачка вказує, що є матір?ю мобілізованого військовослужбовця ОСОБА_2 та у зв?язку із погіршенням стану свого здоров?я потребує постійного стороннього догляду. У зв?язку із цим ОСОБА_2 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі. Проте, рішення про звільнення ОСОБА_2 дотепер не прийняте у зв`язку із необхідністю подання акту про обстеження сімейного стану військовослужбовця. За таких обставин позивачка звернулися до відповідача із заявою про складання акту перевірки сімейного стану військовослужбовця та про звільнення військовослужбовця із військової служби. Однак, 31.03.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив адвоката позивачки про відсутність підстав для складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 з огляду на те, що складання актів обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця, який має намір звільнитися з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до ч.4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», не передбачено.

Ухвалою судді від 09 травня 2023 року відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позовних вимог не визнав та у відзиві на позовну заяву вказав, що військова частина НОМЕР_2 не перебуває в підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_2, а отже ОСОБА_2 не є військовослужбовцем територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області, тому підстави для задоволення заяви позивачки відсутні.

У поданій відповіді на відзив адвокат позивачки заперечив доводи відповідача та наголосив на тому, що складення таких актів належить саме до компетенції відповідача

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивачка) є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 11.03.2022 р. згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 25.02.2022 року № 69/2022 було мобілізовано ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому направлено для несення служби до військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України.

Наразі ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді водія 2 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Позивачка наголошує, що до призову сина на військову службу вони мещкали разом та він здійснював за нею догляд.

Згідно і висновком ЛКК КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради від 26 серпня 2022 року за станом здоров?я ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду.

Зважаючи на вказане, 04.01.2023 р. ОСОБА_2 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв?язку із необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір?ю ОСОБА_1 .

У свою чергу, позивачка як мати військовослужбовця, 02.03.2023 р. звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, та звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України з військової служби за сімейними обставинами, а саме на підставі абзацу підпункту 2 пункту Гчастини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_1 , яка є матір`ю військовослужбовця і яка за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

23 березня 2023 року позивачка скерувала до ІНФОРМАЦІЯ_2 (лист від 17.03.2023 р. № 1/2149) довідку ЛКК № 95 від 26.08.2022 р..

Надалі адвокатом Багіряном Е.Б. були подані адвокатські запити до відповідача та ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо результатів розгляду поданої позивачкою заяви.

Відповідачем та ІНФОРМАЦІЯ_3 на вищевказані адвокатські запити були надані відповіді.

Зокрема, 31.03.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь на адвокатський запит № 1/2373, у якій повідомив адвоката про відсутність підстав для складання акту обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_2 з огляду на те, що складання актів обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця, який має намір звільнитися з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, відповідно до ч.4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено.

Викладені обставини передували зверненню позивачки до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права. Частина друга статті 19 Конституції України вимагає від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до вимог статті 2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (частина третя статті 2).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2).

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ виокремлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року№ 62/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який неодноразово продовжений та наразі триває до 05 години 30 хв 18 серпня 2023 року (згідно Указу Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений відповідним Законом України від 02 травня 2023 року №3057-ІХ).

Визначення поняття воєнний стан міститься в статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», згідно якого воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація). Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

У свою чергу, статтею 26 Закону №2232-ХІІ передбачений виключний перелік підстав для звільнення з військової служби, з урахуванням виду проходження служби.

Так, за змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положенням «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (далі - Положення № 1153).

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення № 1153 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Згідно із абзацом першим пункту 233 Положення № 1153 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби.

Судом встановлено, що 04 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся командира частини НОМЕР_2 Збройних Сил України з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту 2 пункту «г» частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Разом із тим, позивачка тзвернулася до відповідача із заявою про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України та звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу підпункту 2 пункту «г» частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Суд зауважує, що предметом спору у цій справі не є результати розгляду рапорту ОСОБА_2 про його звільнення з військової служби. Натомість спір між сторонами виник за наслідками звернення ОСОБА_1 із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 та звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, а саме на підставі абзацу підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Покликаючись на те, що порядок звільнення військовослужбовців під час воєнного стану не унормований, сторона позивача наполягає на застосуванні у спірному випадку аналогії закону, а саме пункту 213 Положення № 1153 (розділу IX. Особливості проходження строкової військової служби), за яким військовослужбовці строкової військової служби можуть бути звільнені зі строкової військової служби достроково відповідно до пунктів "б", "в", "г" частини другої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". У разі надходження рапорту від військовослужбовця або заяви від його родичів про дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами командир військової частини зобов`язаний надіслати у триденний строк до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї військовослужбовця запит для перевірки його сімейного стану. Керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержавши документи від командира військової частини або заяву безпосередньо від родичів військовослужбовця про дострокове звільнення в запас, призначає комісію, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця. За результатами перевірки складається акт обстеження, який надсилається для розгляду керівнику обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний у триденний строк розглянути документи про дострокове звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби і за наявності законних підстав надіслати їх командиру військової частини, де проходить службу військовослужбовець. У разі відсутності законних підстав для дострокового звільнення військовослужбовця зі строкової військової служби за сімейними обставинами керівник обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надає заявнику відповідь про причини відмови і повідомляє про це командира військової частини, де проходить службу військовослужбовець.

Воднораз, у межах спірних правовідносин суд не повноважний правову оцінку таким доводам позивачки та протилежній позиції відповідача про те, що наведена норма стосується окремого виду військової служби -строкової військової служби та не регулює порядок та строк розгляду рапортів військовослужбовців, які зараховані до лав Збройних Сил України під час мобілізації у воєнний час до оголошення демобілізації та їх родичів щодо звільнення військової служби, оскільки за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач не прийняв жодного рішення.

Як видно із матеріалів адміністративної справи, відповідачем лише складена відповідь на адвокатський запит, у якому висловлена позиція щодо відсутності підстав для складення акту обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця, призваного на військову службу під час мобілізації.

Разом із тим, реагування на авдокатський запит не звільняє відповідача від обов`язку прийняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про складення акту обстеження сімейного стану родичів військовослужбовця та звільнення з військової служби або мотивовану відмову в такому.

Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Відсутність належним чином оформленого рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 свідчить саме про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо розгляду такої заяви, а не про відмову відповідача у призначенні комісії, яка перевіряє в десятиденний строк сімейний стан родичів військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про те йдеться у позовній заяві.

За наведених обставин, керуючись положеннями статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивачки та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 березня 2023 року про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 та звільнення його з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за ОСОБА_1 , яка є матір`ю військовослужбовця і яка за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду.

Воднораз, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 року у справі №640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 2статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно з частиною 4статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивачки від 02 березня 2023 року про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 та звільнення його з військової служби за сімейними обставинами та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивачки юридичні наслідки, то суд, з урахуванням вищенаведеної правової позиції Верховного Суду, зобов`язує відповідача розглянути таку заяву ОСОБА_1 , за результатом чого прийняти відповідне рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі статті 139 КАС України суд зазначає що при поданні цього позову до суду позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн, який на підставі частин першої, третьої статті 139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачкою наразі не подані.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_3) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяву ОСОБА_1 від 02 березня 2023 року про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 та звільнення його з військової служби за сімейними обставинами.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 березня 2023 року про проведення обстеження сімейного стану ОСОБА_2 та звільнення його з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду матір`ю - ОСОБА_1 , та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_3).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК