Справа № 240/16066/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

19 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/16066/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Головного управління Національної поліції в Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

установив:

Головне управління Національної поліції в Житомирській області (далі позивач, ГУ НП в Житомирській області) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) вартості предметів однострою у розмірі 3311,24 грн.

Ухвалою суду від 19 червня 2023 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

30 червня 2023 року до суду надійшла заява відповідача про долучення до матеріалів справи квитанції від 12 червня 2023 року про оплату предметів однострою.

11 липня 2023 року позивач подав до суду заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі, оскільки 12 червня 2023 року на адресу ГУ НП в Житомирській області надійшли докази добровільної сплати відповідачем вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився. Крім того, у зазначеній заяві позивач просив повернути сплачений судовий збір.

19 липня 2023 року надійшла заява позивача, у якій зазначає, що наслідки закриття провадження у справі, передбачені статтею 239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Частиною 5 цієї правової норми передбачено, що суд не приймає відмови від позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Частиною 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача відмовитися від позову. Такі дії сторони не повинні суперечити закону та порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Оскільки судом установлено, що заява про відмову від позову подана у зв`язку з виконанням відповідачем зобов`язання щодо відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, у сумі 3311,24 грн, дії позивача не порушують чиїх-небудь прав та законних інтересів, наслідки відмови від позову, передбачені статтею 239 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу зрозумілі, суд приймає відмову від адміністративного позову та закриває провадження у справі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Кодекс адміністративного судочинства України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (стаття 140 Кодексу адміністративного судочинства України), а також повернення судового збору (стаття 142 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Так, Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 у справі №200/6826/20-а зауважив, що розподіл понесених позивачем судових витрат слід здійснювати з урахуванням та в залежності від обставин та умов, які призвели до відмови від позову.

Верховний Суд зазначив, що стаття 139 Кодексу адміністративного судочинства України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи по суті та задоволенні позову, а положення статей 140 та 142 Кодексу адміністративного судочинства України у порівнянні із частинами 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не конкретизують та не ставлять в залежність можливість отримання відшкодування понесених судових витрат від приналежності позивача до певного суб`єктного складу, чи то позивачем є фізична особа, юридична особа чи суб`єкт владних повноважень. Приналежність до такого складу та вид понесених витрат, не мають впливу на вирішення цього питання відповідно до наведених норм. Наведені норми мають різний предмет регулювання, правову природу виникнення та застосування. Зокрема, стаття 140 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами статті 142 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 7 Закону України Про судовий збір правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Отже, аналіз наведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 Кодексу адміністративного судочинства України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь.

Ураховуючи викладене, зважаючи, що позивач відмовився від позову, у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, суд приходить до висновку, що необхідно присудити позивачу понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення № 2830 від 12 червня 2023 року.

Керуючись статтями 140, 238, 243, 248, 256, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Прийняти відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області від позову.

Провадження у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Житомирській області судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень 00 копійок, сплаченого на підставі платіжного доручення №2830 від 12 червня 2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Т.О. Окис