Справа № 337/1863/23
Суддя: Котляр А. М.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/337/24/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Огурцової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Малія О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції у Запорізькій області Мельника Даниїла Вікторовича серії БАБ №567958 від 29.03.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.03.2023 року він рухався по Набережній магістралі в м. Запоріжжі до матері, яка знаходилась в клініці « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та якій робили операцію на очах. В цей відбувся вибух в районі торгівельного центру «Ашан». Після вибуху, його зупинили працівники поліції поблизу автозаправної станції та повідомили, що він рухався зі швидкістю 81 км/год, що було зафіксовано спеціальним приладом. Оскільки це відбувалось під час повітряної тривоги, одразу після вибуху, він попросив перенести розгляд справи. Його повідомили, що розгляд справи буде відбуватись 29.03.2023 року в приміщенні патрульної поліції. Під час розгляду справи він просив показати йому докази перевищення швидкості. Інспектор показав йому лише прилад Трукам, сказали, що немає технічної можливості показати докази порушення. Після цього він просив закрити провадження у зв`язку із відсутності доказів та просив призначити йому безоплатного захисника. На що йому відмовили та склали постанову, яку він оскаржив до суду. Вважає, що він діяв у стані крайньої необхідності.

14.04.2023 року суддя відкрив провадження по справі та призначив справу до розгляду.

08.05.2023 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Факт перевищення швидкості ОСОБА_1 доводиться відеозаписом з приладу Трукам, який є належним та допустимим доказом. Стан крайньої необхідності в діях ОСОБА_1 відсутній, не підтверджується доказами. Права позивача на участь захисника не були порушені, оскільки розгляд справи 22.03.2023 року був перенесений, ОСОБА_1 мав можливість запросити на розгляд справи свого захисника, або звернутись до центру з надання безоплатної вторинної допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача Малій О.М. проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою від 29.03.2023 року, яка була винесена поліцейським Мельником Даніїлом Володимировичем, позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП, на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови: ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 , 22.03.2023 о 10:38 год, в м. Запоріжжі за адресою: Прибережна магістраль/вул. Перемоги, 76-А, водій керував транспортним засобом в межах населеного пункту зі швидкістю 81 км/год., при максимально дозволеній швидкості руху 50 км/ год., що перевищує швидкість руху на 31 км/ год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, вимір здійснив приладом «TRUCAM LTI 20/20» ТС 008387, а також водій на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.4 (а) ПLР України».

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У відповідності пункту 2.4а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

На відеозаписі, наданому позивачем ОСОБА_1 , видно, що під час зупинки 22.03.2023 року позивач просив інспектора перенести розгляд справи для забезпечення участі його захисника. Клопотання позивача було задоволено, розгляд справи був перенесений на 29.03.2023 року. Також інспектор просив ОСОБА_1 надати йому посвідчення водія, на що позивач відповів, що не має технічної можливості його надати. (а.с. 13).

Далі розгляд справи був відкладений на 29.03.2023 року на 10-00 годину, про що було складено повідомлення (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 надав інспектору своє письмове пояснення, в якому зазначив, що під час розгляду справи йому не був наданий відеозапис правопорушення, інспектор не задовольнив його клопотання про перенесення розгляду справи. (а.с. 8).

На спростування доводів позивача та на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні відповідачем наданий відеозапис з приладу Трукам, на якому видно, що автомобіль HONDA M-NV, р.н. НОМЕР_1 перевищив швидкість руху на 31 км/год (а.с. 26).

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26754 (а.с. 25).

Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Враховуючи те, що порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TRUCAM, суд зробив висновок про те, що додані до відзиву відомості зафіксовані TRUCAM свідчать про надання відповідачем належних доказів в підтвердження вчиненого позивачем правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він діяв у стані крайньої необхідності не підтверджуються належними та допустимими доказами, тому судом до уваги не приймаються.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП підтверджується відеозаписом, наданим самим позивачем, де видно, що він не надав інспектору поліції посвідчення водія, чим порушив пункт 2.4а ПДР України.

Суд вважає, що право ОСОБА_1 на захист не було порушено з наступних підстав.

Під час зупинки 22.03.2023 року, позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи для того, щоб забезпечити участь його захисника. Інспектор відклав розгляд справи на 29.03.2023 року. ОСОБА_1 з`явився на розгляд справи без захисника, клопотань перед початком розгляду справи про його відкладення не заявляв. Вже під час дослідження доказів, не погодившись із позицією інспектора, ОСОБА_1 заявив, що йому потрібен безоплатний захисник та просив знову відкласти розгляд справи.

Суд вважає, що ОСОБА_1 мав достатньо часу для того, щоб звернутись за правничою допомогою до захисника та забезпечити його участь під час розгляду справи 29.03.2023 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивач є безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: А.М. Котляр