Справа № 320/7717/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року справа № 320/7717/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (у тому числі: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язати Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (у тому числі: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку) за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2019 та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 відкрито провадження у справі №320/7717/23, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано докази.

06 травня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи витребуваних судом доказів.

11 травня 2023 року на адресу суду від відповідача надійшли відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.

24 травня 2023 року позивачем направлено на адресу суду засобами поштового зв`язку відповідь на відзив.

09 червня 2023 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Позивач, підполковник ОСОБА_1 , провідний науковий співробітник науково-дослідного відділу (розвитку інформаційних систем) науково-дослідного управління (розвитку інформаційно-телекомунікаційних систем) наукового центру зв`язку та інформатизації Військового інституту телекомунікації та інформатизації імені ОСОБА_2 звільнений у запас наказом Командувача Військ Зв`язку та кібербезпеки Збройних Сил України від 19.06.2021 року №45, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» за підпунктом «б» (за станом здоров`я).

Наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут від 06.08.2021 №158 виключений із списків особового складу інституту та всіх видів забезпечення з 06.08.2021.

Листом відповідача від 24.12.2021 №190/4515, позивачу надано копію картки особового рахунку на виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за 2010 - 2021 роки.

Не погоджуючись з правильністю розрахунку зазначених в картці особового рахунку сум грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що розраховуючи належні позивачу до виплати суми грошового забезпечення відповідач протиправно не застосував розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» станом на 1 січня 2019 року.

Необхідність застосування для розрахунків розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року пов`язує із тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», який вносив зміни до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», що полягали у встановленні базою розрахунку розмірів посадових окладів військовослужбовців замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року - прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує. Стверджує, що набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 не відновило попередньої редакції п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб». Також наполягає на пропуску позивачем строку на звернення з позовом до адміністративного суду.

У відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив сторони повторюють свої доводи, викладені, відповідно в позовній заяві та відзиві на позов.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання таких відносин.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частини другої, третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова 704), яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 704 в редакції на день прийняття розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до Постанови № 704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова 103), якою внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.» (пункт 6 Постанови № 103).

Постанова № 103 набула чинності 24.02.2018.

У подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Отже, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 відновлено редакцію п. 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін.

У відповідності з частиною другою статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Разом з тим суд враховує наступне.

Закон України від 05.10.2000 N 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон N 2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону N 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, а саме - Закону України про державний бюджет на відповідний рік.

Натомість пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

В свою чергу, Закон України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Закон України від 15.12.2020 № 1082-IX "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та Закон України від 02.12.2021 № 1928-IX "Про Державний бюджет України на 2022 рік" таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 у 2020, 2021, 2022 роках відповідно не містять.

Таким чином, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом України від 14.11.2019 № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік", відповідали акту вищої юридичної сили.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом в постановах від 29.06.2023 у справі № 380/7813/22, від 02.08.2022 № 440/6017/21 та інших.

Виходячи з вище наведеного відповідач правильно розрахував грошове забезпечення позивача за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, як це встановлено пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік".

У зв`язку з цим у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду, суд зазначає наступне.

У відповідності із частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною першою статті 1-1 Закону № 2011-XII встановлено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно із статтею 1-2 вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Таким чином на військовослужбовців поширюється дія КЗпП України, в тому числі ч. 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції станом на час спірних правовідносин) у тих випадках, коли спеціальним законодавством не врегульовані особливості щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належної військовослужбовцю суми грошового забезпечення.

Такий висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12.05.2022 року у справі №280/9017/20, від 29.09.2021 у справі №160/8332/20, від 24.09.2020 у справ №806/2883/17, від 13.01.2020 у справі №814/1007/16, від 11.07.2019 у справі №814/2789/16, від 01.12.2019 у справі №823/726/16.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України, яка є спеціальною у спірних правовідносинах, із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Крім того, відповідно до п.1 глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України, в якому визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» строк дії встановленого карантину продовжено до 31 грудня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» строк дії встановленого карантину продовжено до 30 квітня 2023 року.

З огляду на вище наведене, позивач не пропустив процесуальний строк на звернення до суду.

З огляду на результат розгляду справи та звільнення позивача від сплати судового збору підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, 233 Кодексу законів про працю України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 17.07.2023.

Суддя Кушнова А.О.