Справа № 363/2600/23
Суддя: Дьоміна О. П.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

19.07.23 363/2600/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря судового засідання Матвєєвої Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області від імені якого діє інспектор ВРПП Вишгородського РУП капітан поліції Ревун Сергій Петрович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, який ухвалою суду від 18.05.2023 року був залишений без руху.

05.06.2023 року на адресу суду позивачем поданий уточнений адміністративний позов.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року заява позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом задоволена, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з вимогами про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №127778 від 03.08.2022 року та поновлено пропущений строк. Відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області від імені якого діє інспектор ВРПП Вишгородського РУП капітан поліції Ревун С.П. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з урахуванням особливостей, визначених ст. ст. 268-272, 286 КАС України на 22.06.2023 року на 15-30 год. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22.06.2023 року розгляд зазначеної справи відкладено на 19.07.2023 рік.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасники справи мають право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

На адресу суду від позивача надійшла заява, в якій останній просив вирішити справу за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримав.

Представник відповідача ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, відзив на позовну заяву не подав, жодних заяв від нього не надходило.

Від інспектора ВРПП Вишгородського РУП Ревуна С.П. до суду надіслана заява, в якій він просив в задоволенні позову відмовити та розглянути справу без нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, в уточненому позові ОСОБА_1 просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №127778 відносно нього скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.05.2023 року з матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 він дізнався, що відносно нього 03.08.2022 року інспектором ВРПП Вишгородського РУП капітаном поліції Ревуном С.П. складено постанову за нібито порушення п. 2.1 ПДР України та вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Так дійсно, 03.08.2022 року він на прохання товариша штовхав належний товаришу моторолер «Yamaha», який не міг самостійно переміщатись, для ремонту вздовж вулиці Набережна, 6 у м. Вишгороді. Товариш відійшов через дорогу на декілька хвилин, а він продовжив штовхати моторолер по вулиці. Під час цих дій поруч з ним зупинився сірий автомобіль «Шкода Октавія» з синіми поліцейськими номерами та вимкненими проблисковими маячками на даху. З автомобіля вийшов поліцейський та попросив у позивача документи для перевірки, на що ОСОБА_1 надав паспорт громадянина України. Також поліцейський запитав документи на моторолер, але позивач пояснив, що моторолер йому не належить, він його просто штовхав на проханням товариша та документів при собі на нього не має. Поліцейський перевірив номера рами на моторолері, потім пояснив, що за керування транспортним засобом без посвідчення водія існує штраф, на що позивач відповів, що не керує моторолером, а штовхає його до відповідної станції для ремонту. Після цього поліцейський завершив перевірку документів, сів в машину та поїхав. 09.05.2023 року ОСОБА_1 прийшло повідомлення про арешт його рахунків у додатку «Монобанк» з рекомендацією звернутись до виконавчої служби. 10.05.2023 року, звернувшись до виконавчої служби та ознайомившись з матеріалами справи, позивач дізнався, що відносно нього було складено постанову про накладення штрафу за керування моторолером без посвідчення водія, яка начебто була надіслана йому рекомендованим листом 04.08.2022 року. Проте, рекомендований лист він не отримував і про факт складання постанови йому відомо не було. На думку позивача, оскаржувана ним постанова винесена незаконно, з порушенням положень КУпАП. ОСОБА_1 неправомірно притягнуто до відповідальності за неіснуюче правопорушення, якого він не вчиняв. Так, про те, що на місці розпочато розгляд справи, його ніхто не повідомив, ніяких пояснень у нього не відбирали, не роз`яснювали його права, не з`ясовані всі обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, єдиним доказом по справі є лише сама постанова, яка складена з порушенням вимог законодавства, а тому не може вважатися достатнім та належним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Отже оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню із-за неповного з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального права і відсутністю події адміністративного правопорушення, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності необхідно закрити.

Так, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі надані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного:

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Крім того з ч. 1 ст. 5 КАС України випливає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист в тому числі і шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що 03.08.2022 року інспектором ВРПП Вишгородського РУП капітаном поліції Ревуном С.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №127778 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 03.08.2022 о 09 год. 45 хв. в м. Вишгороді по вул. Набережній, водій ОСОБА_1 керував моторолером, б/н, без посвідчення водія категорії А1, чим порушив п. 2.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02.07.2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбачені ст. 126 ч. 2 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 ПДР, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за №1306 зазначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Зі змісту п. 2.1 ПДР України випливає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі :

a)посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в тому числі повинен з`ясувати і: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст. ст. 245, 248 КУпАП випливає, що одним із основних завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є об`єктивне з`ясування обставин справи, рівність всіх громадян перед законом і органом, що розглядає справу.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, позивач категорично заперечує проти постанови в тому числі і з підстав відсутності будь-яких доказів вчинення ним правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому доказів, що підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 03.08.2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідачем суду надано не було, тобто відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності рішення, що оскаржується. Таким чином, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достовірні і достатні докази наявності в діях позивача того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2019 року по справі за №215/5304/16-а (2-а/215/47/17) - притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених ст. ст. 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю, доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 2.1 ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний зокрема має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 КАС України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією.

Згідно ЗУ "Про судовий збір" - судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2023 року складає 2684 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року в справі за №543/775/17 зазначає, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ України «Про судовий збір» - у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684х0,2 = 536,80 грн.).

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області від імені якого діє інспектор ВРПП Вишгородського РУП капітан поліції Ревун Сергій Петрович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову, датовану 03.08.2022 роком,про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ №127778 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП- скасувати, провадження по справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної Поліції в Київській області (01601, вул. Володимирська, 15, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.07.2022 року, органом 3228, запис 573, РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.07.2022 року, органом 3228, запис 573, РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Національної Поліції в Київській області (01601, вул. Володимирська, 15, м. Київ, )

Головуюча суддя: О.П. Дьоміна