Справа № 580/1810/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1810/23 Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року ОСОБА_1 діючи особисто та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 пенсії у розмірі 70% від розміру грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_3 , що зазначене у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637, з відповідними надбавками та індексацією без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській з 02 квітня 2022 року виплачувати ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 70% від розміру грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_3 , що зазначене у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637, з урахуванням індексації, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 43971,96 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром, а з 01 березня 2023 року також з урахуванням індексації, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" у розмірі 52612 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між належною до сплати та фактично сплаченою пенсією з 02 квітня 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_2 пенсії у розмірі 70% від розміру грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_3 , що зазначене у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637, з відповідними надбавками та індексацією без обмеження пенсії максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 02 квітня 2022 року виплачувати ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника, згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 70% від розміру грошового забезпечення померлого годувальника ОСОБА_3 , що зазначене у довідці ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637, з урахуванням індексації, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 43971,96 грн. без обмеження пенсії максимальним розміром, а з 01 березня 2023 року також з урахуванням індексації, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" у розмірі 52612 грн без обмеження пенсії максимальним розміром та виплатити різницю між належною до сплати та фактично сплаченою пенсією з 02 квітня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02 квітня 2022 року у розмірі 70% сум грошового забезпечення померлого годувальника згідно довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637 з урахуванням суми індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, а з 01 березня 2023 року також з урахуванням сум індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з 02 квітня 2022 року у розмірі 70% сум грошового забезпечення померлого годувальника згідно довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637 з урахуванням суми індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, а з 01 березня 2023 року також з урахуванням сум індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році";

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_2 виплату пенсії з 02 квітня 2022 року у розмірі 70% сум грошового забезпечення померлого годувальника згідно довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637 з урахуванням суми індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, а з 01 березня 2023 року також з урахуванням сум індексації, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році";

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, невірно надано оцінку обставинам справи.

Також зазначив, що суд першої інстанції помилково повторно розглянув вимоги позивачів щодо виплати їм пенсії без обмеження максимального розміру, оскільки були наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з наявністю рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року по справі №580/4141/22.

Додаткового наголосив, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів вказаних у ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та розмір якої перевищує максимальний розмір встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства чинні на час здійснення такого перерахунку. Крім того п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 та постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 передбачено проведення індексації виключно в межах максимального розміру пенсії.

Представником ОСОБА_1 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апелянта є суперечливими та не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того, відповідач нараховує позивачу пенсію в розмірі 70% сум грошового забезпечення померлого годувальника водночас обмежує розмір її виплати.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_2 перебувають на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримують з 01 жовтня 2021 року пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі №580/10407/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 жовтня 2021 року перерахунок пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 07 жовтня 2021 року № 33/44/1-К-1739/08-1637, з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до ст.ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та здійснити виплату з урахуванням фактично сплачених сум з 01 жовтня 2021 року.

Відповідно до перерахунків пенсії по втраті годувальника по пенсійних справах № та № станом на 01 жовтня 2021 року основний розмір пенсії позивачів становить 45% грошового забезпечення, підсумок пенсії становить 24732,00 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 24732,00 грн. (а.с. 136, 140).

Згідно з перерахунками пенсії позивачів станом на 01 березня 2022 року, основний розмір пенсії становить 45% грошового забезпечення, підсумок пенсії з урахуванням індексації та компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи становить 28308,36 грн. з урахуванням максимального розміру пенсії 24732,00 грн. (а.с. 137, 141).

Відповідно до перерахунків пенсії по втраті годувальника по пенсійних справах № та № позивачам здійснено перерахунок пенсії з 01 липня 2022 року, основний розмір якої становить 70% грошового забезпечення, підсумок пенсії з урахуванням індексації та компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи становить 43971,96 грн., з урахуванням максимального розміру 20270,00 грн (а.с. 47-48).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року по справі №580/4141/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 жовтня 2021 року перерахунок пенсії по втраті годувальника згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та виплатити без обмеження максимальним розміром, тобто виплатити різницю між належною до сплати пенсією без обмеження максимальним розміром та фактично сплаченою пенсією з 01 жовтня 2021 року.

Відповідно до перерахунків пенсії від 24 березня 2023 року (а.с. 138, 142) пенсію позивачам з 02 квітня 2022 року нараховано у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника, з урахуванням індексації базового ОСНП та надбавки по втраті годувальника внаслідок ЧАЕС. Підсумок пенсії становить 43971,96 грн. з урахуванням максимального розміру 24732,00 грн.

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою від 29 грудня 2022 року, якою просила повідомити причину невиконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі №580/4141/22 в частині виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 30 січня 2023 року № 859-12/К-02/8-2300/232 повідомило ОСОБА_4 , що на виконання рішення суду від 17 жовтня 2022 року № 580/4141/22, проведено перерахунок пенсії з 01 жовтня 2021 року її розмір становить 24732,00 грн. Доплата до пенсії за період з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2022 року у загальній сумі 76240,00 грн. буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачам пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника з відповідними надбавками та індексацією без обмеження максимальним розміром, останні звернулись до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів відповідача про те, що положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" неконституційними не визнавалися, є чинними та обов`язковими для застосування. Крім того станом на 02 квітня 2022 року (період з якого повторно обмежено виплату пенсії максимальним розміром після перерахунку) як і станом на дату розгляду даної справи, змін у чинному законодавстві України, які створювали б підстави для обмеження розміру виплати пенсії позивачів, не відбулося.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року №911-VIII, чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення суду конституційної юрисдикції передбачено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, починаючи з 20 грудня 2016 року відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19 та від 21 вересня 2021 року у справі № 370/2610/17.

До того ж, в указаних постановах суд касаційної інстанції підкреслив, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, а тому внесені у подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (набрав чинності 01 січня 2017 року) зміни до частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

У цьому контексті Верховний Суд зауважив, що буквальне розуміння змін внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що наразі ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не містить положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Колегія суддів звертає увагу, що обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Цим Законом внесено зміни у ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" шляхом викладення її в редакції Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Тобто, положення ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб") та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст. 17 Конституції України положення ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Водночас положення ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" про реформування пенсійної системи (у частині поширення її дії на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), які дублюють зміст ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, та Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що прийнята Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, а не норми Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 09 лютого 2023 року у справі №620/4148/20.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Щодо доводів апелянта про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4. ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого предмету і між тими самими сторонами по справі №580/4141/22, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як встановлено судом рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року по справі №580/4141/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 01 жовтня 2021 року перерахунок пенсії по втраті годувальника згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та виплатити без обмеження максимальним розміром, тобто виплатити різницю між належною до сплати пенсією без обмеження максимальним розміром та фактично сплаченою пенсією з 01 жовтня 2021 року.

Отже доводи апелянта про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 4. ч. 1 ст. 238 КАС України є помилковими.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що на виконання судового рішення від 17 жовтня 2022 року у справі №580/4141/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області проведено кожному з позивачів перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з 01 жовтня 2021 року, яка становить 24732 грн. водночас під час наступних перерахунків пенсій позивачів їх розмір перевищив максимальний, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення п. 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи". Водночас зазначені доводи не спростовують зазначених вище висновків суду апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що позовна заява у даній справі подана з метою зобов`язання відповідача виконувати рішення суду по справі №580/4141/22 є помилковими, оскільки підстави позову у даних справах є різними.

Щодо доводів апелянта про те, що п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 та постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 передбачено проведення індексації виключно в межах максимального розміру пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч. 3 ст. 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно якого у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У спірних правовідносинах наведені положення Постанови № 118 суперечать приписам Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, які, як вже було підкреслено раніше, є спеціальними та підлягають застосуванню відповідачем.

Як встановлено судом відповідно до перерахунків пенсії від 24 березня 2023 року (а.с. 138, 142) пенсію позивачам з 02 квітня 2022 року нараховано у розмірі 70% грошового забезпечення померлого годувальника, з урахуванням індексації базового ОСНП та надбавки по втраті годувальника внаслідок ЧАЕС. Підсумок пенсії становить 43971,96 грн. з урахуванням максимального розміру 24732,00 грн.

Водночас рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 580/4141/22, яке набрало законної сили 17 листопада 2022 року встановлено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо обмеження виплати пенсій позивачів максимальним розміром під час її перерахунку.

Станом на 02 квітня 2022 року змін у чинному законодавстві України, які створювали б підстави для обмеження розміру виплати пенсії позивачів, не відбулось.

Зазначені висновки також підлягають застосуванню щодо індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо посилання апелянта на правові висновки Другого апеляційного адміністративного суду в постанові від 13 березня 2023 року по справі №520/7843/22 та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року по справі №500/2437/22 то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просив стягнути на їх користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 540/2505/19.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 яка діє особисто, а також як законний представник ОСОБА_2 та адвокатом Лучинович І.В. укладено договір від 02 вересня 2022 року №02/09/2022 про надання правової допомоги відповідно до якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені Договором (п. 1.1 договору).

Ціна цього договору складається із суми гонорарів Адвоката (п. 3.1 договору).

Гонорар є формою винагороди Адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги Клієнту. Розмір Гонорару розраховується адвокатом самостійно за кожним дорученням Клієнта. Погоджений сторонами розмір Гонорару визначається в виставлених Адвокатом рахунках або в додаткових угодах до даного договору (п. 3.2 договору).

Відповідно до додаткової угоди від 13 червня 2023 року №3 до договору про надання правової допомоги №02/09/2022 п. 3.1 Договору доповнено абзацом такого змісту: "Вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги Клієнту, як позивачу у справі №580/1810/23 щодо звернення до суду з відзивом на апеляційну скаргу відповідача, визначається у фіксованому розмірі та складає 3000,00 грн.

На підтвердження оплати коштів надано рахунок фактуру від 13 червня 2023 року №3 та платіжну інструкцію від 13 червня 2023 року №@2PL076517 на суму 3000,00 грн., призначення платежу: за надання правової допомоги.

Представником позивача надано акт приймання-передачі наданих послуг від 20 червня 2023 року №3, відповідно до якого адвокат передав, а клієнт прийняв правову допомогу згідно з договором від 02 вересня 2022 року №02/09/2022 в редакції додаткової угоди №3. Загальна вартість послуг складає 3000,00 грн.

Також представником позивачів надано ордер серія СА №1057853 від 20 червня 2023 року на представництво інтересів ОСОБА_2 у Національній асоціації адвокатів та ордер серія СА №1057850 від 20 червня 2023 року на представництво інтересів ОСОБА_1 у Шостому апеляційному адміністративному суді.

Отже позивачами частково підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги Шостим апеляційним адміністративним судом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата в додатковій постанові від 15 червня 2022 року №910/12876/19.

Наведений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 15 липня 2020 року у справі № 640/10548/19, від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, від 18 травня 2022 року у справі № 640/4035/20, від 16 червня 2022 року у справі № 380/4759/21.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області подано до суду заперечення відповідно до яких апелянт просить відмовити в задоволенні клопотання позивачів про стягнення на їх користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Клопотання обґрунтоване тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є неспівмірним зі складністю справи, а позивачами не доведено склад та обґрунтування розміру зазначених витрат.

Отже, оскільки правнича допомога в суді апеляційної інстанції надавалась адвокатом Лучинович І.В. позивачам, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , водночас на підтвердження повноважень представництва ОСОБА_2 в Шостому апеляційному адміністративному суді належних доказів не надано, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та документально підтвердженими витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року - без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ідентифікаційний код 21366538, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку