Справа № 420/7715/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7715/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, треті особи: Одеська митниця ДФС, Державна митна служба України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, треті особи: Одеська митниця ДФС, Державна митна служба України, в якому позивач просить:

стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.11.2021р. по 03.10.2022р. у сумі 137192,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 р. по справі №540/3228/21, ОСОБА_1 поновлено на посаді та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2021 р. по 23.11.2021 р. у сумі 72489,60 грн.

01.06.2022 р. П`ятим апеляційним адміністративним судом вищезазначене рішення Херсонського окружного адміністративного суду було залишено без змін.

03.10.2022р. на виконання вищезазначеного рішення Херсонського окружного адміністративного суду позивача поновлено на посаді, однак на рівнозначній посаді, а саме на посаді начальника митного поста "Кельменці" Чернівецької митниці.

Позивач вважає дії Відповідача незаконними в частині поновлення позивача лише 03.10.2022р., а, як слідство, вважає незаконними дії відповідача по не виплаті заробітної плати за період з 23.11.2021р. по 03.10.2022р., яку і просить стягнути.

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 11.04.2023 року позовну заяву залишено без руху.

18.04.2023 року до суду за вхід. №12299/23 на виконання ухвали суду надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою судді від 20.04.2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

05.05.2023 р. за вхід.№ЕС/4357/23 надійшов відзив на позовну заяву, в якому наголошено на правомірності дій митних органів, оскільки на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №540/3228/21 Держмитслужбою видано наказ від 29.09.2022 №934-0 «Про виконання рішення суду», яким:

поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС з 03 червня 2021 року;

призначено в порядку переведення з 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на посаду начальника митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці, шляхом укладання контракту про проходження державної служби, звільнивши 03 жовтня 2022 року з посади начальника митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС.»

При цьому, вказаний вище наказ Держмитслужби видано у максимально короткий строк після подання ОСОБА_1 заяви від 27.09.2022, в якій позивач надав згоду щодо переведення на посаду начальника митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці.

05.05.2023 року за вхід.№ЕС/4358/23 надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

16.05.2023 р. за вхід.№15668/23 надійшла відповідь на відзив, в якій адвокатом позивача наголошується про те, що представником Державної митної служби України подано відзив на позов, хоча остання не є відповідачем по справі.

Також представник позивача стверджує, що викладення великої кількості нормативно-правових актів не спростовує доводів позивача про порушення щодо невиплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №540/3228/21 вирішено:

Визнати протиправним та скасувати наказ Голови Комісії з реорганізації Державної фіскальної служби №840-о від 02.06.2021р. про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України.

Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 03.06.2021р. по 23.11.2021 року в сумі 72 489,60 грн. (сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять грн. 60 коп.) з вирахуванням податків та зборів.

Зобов`язати Державну митну службу України вчинити дії щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до органів Державної митної служби України з урахуванням висновків суду у цій справі.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України.

Рішенням суду встановлено, що «Згідно з довідкою Одеської митниці Держмитслужби №84 від 13.08.2021 року середній заробіток ОСОБА_1 , обчислений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 становить 12 383,66 грн. З урахуванням останніх двох місяців роботи (квітень, травень - 41 робочий день) середньоденна заробітна плата позивача становить 604,08 грн.».

Рішення від 23.11.2021 р. ухвалено в порядку письмового провадження та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.12.2021 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 року апеляційні скарги Державної митної служби України, Одеської митниці Держмитслужби залишено без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року по справі №540/3228/21 залишено без змін.

На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №540/3228/21 Держмитслужбою видано наказ від 29.09.2022 №934-0 «Про виконання рішення суду», яким:

поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС з 03 червня 2021 року;

призначено в порядку переведення з 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 на посаду начальника митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці, шляхом укладання контракту про проходження державної служби, звільнивши 03 жовтня 2022 року з посади начальника митного поста «Чорноморський» Одеської митниці ДФС».

03.10.2022 року Чернівецькою митницею Державної митної служби України видано наказ №335-о «Про оголошення наказу Державної митної служби України від 29.09.2022 №934-о в частині призначення ОСОБА_1 ».

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік; якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Також, статтею 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Частиною 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не обумовлюється залежністю від причин, в тому числі їх поважності, внаслідок яких судове рішення виконано несвоєчасно.

Затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки; беззаперечним є і його обов`язок виплатити особі середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (в разі наявності такої затримки).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 280/360/19.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, наприклад, у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 823/1715/16 (провадження №К/9901/17377/18, №К/9901/17380/18) Верховний Суд дійшов висновку, що з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі у відповідача виник обов`язок щодо його виконання, та звертав увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), де в пунктах 46, 48, 51, 53, 54 зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, Рішення від 23.11.2021 р. ухвалено в порядку письмового провадження та оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.12.2021 року, яким допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС Державної фіскальної служби України.

Судове рішення про негайне виконання підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права

Варто зазначити, що зазначити про те, що на сьогоднішній день норми процесуальних кодексів не встановлюють чіткого визначення терміну «негайно».

Про те, що рішення суду про поновлення на роботі чи на попередній посаді незаконно звільненого або переведеного працівника підлягає негайному виконанню обумовлено також і в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ.

Так, в п.2 cт. 65 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено, що «Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження».

Тобто, в правовому полі України діє механізм, згідно котрого виконати рішення суду про негайне поновлення незаконно звільненого працівника повинен той же орган чи посадова особа, що здійснила таке звільнення.

Закон України «Про виконавче провадження» передбачає, що «Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону».

При цьому, згідно із ст. 63 Закон України «Про виконавче провадження» процедурний порядок такого поновлення незаконно звільненого працівника полягає в тому, що виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави суду для застосування аналогії закону.

Аналогія в праві являє собою один із способів подолання прогалин в законодавстві, необхідна для цілей правозастосування.

Аналогія закону є застосування до не врегульованим конкретної нормою правовідносин норми закону, яка регламентує подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена ??тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу. Тому в разі відсутності норми, прямо передбачає спірний випадок, потрібно відшукати норму, регулюючу максимально подібні зі спірним відносини.

Відповідно до частини 6 статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що Державна митна служба України повинна була виконати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 року, яким допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, протягом трьох робочих днів.

Як встановлено судом, рішення першої інстанції оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 03.12.2021 р. (п`ятниця), наступні дні 04.12.2021 та 05.12.2021 р. (субота та неділя). Відтак рішення суду повинно було бути виконаним ДМС України протягом трьох робочих днів - 06.12.2021 р., 07.12.2021 р., 08.12.2021 р.

Натомість, рішення суду про поновлення ОСОБА_1 виконано 29.09.2022 року шляхом прийняття наказу №934-0 «Про виконання рішення суду», яким поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника митного поста "Чорноморський" Одеської митниці ДФС з 03 червня 2021 року.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу складає: середньоденна заробітна плата позивача становить 604,08 грн. (встановлено рішенням суду у справі №540/3228/21) Х 219 днів (з 24.11.2021 року по 29.09.2022 р.) = 132293,52 грн.

Суд вважає помилковим зазначенням позивачем періоду виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.11.2021 р., оскільки рішенням суду у справі №540/3228/21 стягнуто такий заробіток по 23.11.2021 р., а тому обов`язок ДМС України щодо виплати останнього виникає з 24.11.2021 року.

При цьому, позивачем також наголошується, що середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен бути виплачений по 03.10.2022 року. Суд критично ставиться до такого твердження через те, що 03.10.2022 року Чернівецькою митницею Державної митної служби України видано наказ №335-о «Про оголошення наказу Державної митної служби України від 29.09.2022 №934-о в частині призначення ОСОБА_1 », а сам наказ про поновлення на посаді прийнято 29.09.2022 року.

Керуючись викладеним, суд вважає безпідставними посилання представника ДМС України, що наказ Держмитслужби видано у максимально короткий строк після подання ОСОБА_1 заяви від 27.09.2022, в якій позивач надав згоду щодо переведення на посаду начальника митного поста «Кельменці» Чернівецької митниці.

Вирішення питання щодо призначення (переведення) ОСОБА_1 на рівнозначну посаду до органів Державної митної служби України є похідною вимогою від поновлення його на посаді.

Щодо тверджень відповідача про відсутність вини у затримці виконання рішення про поновлення позивача на роботі, слід зауважити наступне.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення не є обов`язковою підставою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи позивача, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2-9, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, треті особи: Одеська митниця ДФС, Державна митна служба України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.11.2021р. по 29.09.2022р. у сумі 132293,52 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Одеська митниця Держмитслужби (адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, буд. 21-А, , електронна пошта: )

треті особи: Одеська митниця ДФС (адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана і Юрія Лип, буд. 21-А, , електронна пошта: od@ customs.sfs.gov.ua)

Державна митна служба України (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, , електронна пошта: )

Суддя Потоцька Н.В.