Справа № 480/4122/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 р. Справа № 480/4122/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 17.10.22 по справі № 480/4122/22

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

треті особи: ОСОБА_2 , Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі за текстом також відповідач), третя особа - ОСОБА_2 , у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 04.11.2021 за №167, щодо відмови ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із смертю чоловіка позивача та батька сина - сержанта запасу ОСОБА_3 , як резервіста, якого було призвано на навчальні збори.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 04.11.2021 за № 167, щодо відмови ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй та її сину, ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із смертю чоловіка та батька сина - сержанта запасу ОСОБА_3 , як резервіста, якого було призвано на навчальні збори, та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір у сумі 992,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неналежним з`ясуванням усіх обставин у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, з посиланням на обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені ним у відзиві на позовну заяву, вказує про відсутність у відповідача обов`язку щодо призначення і виплати ОСОБА_1 та її сину, ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка та батька сина - сержанта запасу ОСОБА_3 , як резервіста, якого було призвано на навчальні збори, оскільки захворювання сержанта запасу ОСОБА_3 , яке призвело до його смерті, пов`язане з проходженням військової служби, але його смерть настала не під час виконання обов`язків військової служби і приписи підпункту 3 пункту 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, станом на дату смерті чоловіка позивача) на випадок з ОСОБА_3 не розповсюджуються. Посилається на те, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову ОСОБА_1 та її сину в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України № 167 від 04.11.2021 року (пункт 1), є обґрунтованим та законним.

Позивач та треті особи правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 19). Від шлюбу у них є спільний син, ОСОБА_2 , 2005 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (зв. бік а.с. 89).

Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 20 квітня 2021 року № 185/ДСК та на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 12 травня 2021 року № 8 (а.с. 27) з 12 травня 2021 року сержант запасу ОСОБА_3 був призваний для проходження військових зборів, зарахований на всі види забезпечення та призначений на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_4 .

22.05.2021 через різке погіршення самопочуття та після того як в медичному центрі «Флоріс» м. Суми за результатом комп`ютерної томограми головного мозку у ОСОБА_3 діагностовано ознаки обширного інфаркту лівої гемісфери головного мозку в басейні CMА за ішемічним типом, ОСОБА_3 був госпіталізований до КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР, де знаходився на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії до 29.05.2021, що підтверджується листком непрацездатності від 31.05.2021 (зв. бік а.с. 84).

Відповідно до Наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 20 квітня 2021 року № 185/ДСК та на підставі п. 4 Наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26 травня 2021 року № 22 (а.с. 28-34) сержант запасу ОСОБА_3 вважався таким, що перебуває в списках військової частини, у зв`язку із хворобою.

29 травня 2021 року, перебуваючи в КНП «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» СМР, ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 20).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 69 від 31 травня 2021 року хвороба, що призвела до смерті ОСОБА_3 : набряк головного мозку, інфаркт головного мозку в басейні лівої середньомозкової артерії (а.с. 23, 24).

На підставі п. 2 Наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 01.06.2021 за № 25 (а.с. 79) сержант запасу ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу 30 травня 2021 року у зв`язку зі смертю.

Витягом з протоколу № 420 від 02.08.2021 засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців встановлено, що захворювання сержанта ОСОБА_3 1978 року народження - «Інфаркт головного мозку в басейні лівої середньомозкової артерії. Набряк головного мозку», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 26).

31.08.2021 ОСОБА_1 звернулась через Роменський РТЦК та СП до Міністерства оборони України із заявою, в якій просила призначити та виплатити ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у розмірі 500 кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із смертю чоловіка позивача та батька сина - сержанта запасу ОСОБА_3 , як резервіста, якого було призвано на навчальні збори (зв. бік а.с. 76).

Як встановлено із витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 167 від 04.11.2021 (пункт 1), розглянувши подані документи, Комісія Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування свого рішення Комісія Міністерства оборони України зазначила, що згідно з висновком Регіональної ВЛК від 02.08.2021 за № 420, причиною смерті є захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, а не з виконанням обов`язків військової служби. Строк закінчення зборів - 26.05.2021. ОСОБА_3 не виконував обов`язки військової служби, оскільки він, по-перше, перебував на лікуванні, тобто був звільнений від виконання обов`язків військової служби, а по-друге, смерть настала після закінчення зборів (а.с. 17).

Позивач, не погодившись з такою відмовою, звернулася за захистом своїх прав до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи що ОСОБА_3 захворів під час проходження навчальних зборів, перебуваючи в розташуванні військової частини, тобто під час виконання обов`язків служби у військовому резерві, в результаті хвороби був госпіталізований та помер, на момент смерті перебував у списках особового складу військової частини, дійшов висновку, що відмова відповідача у призначенні та виплаті позивачу та її сину одноразової грошової допомоги є протиправною.

Разом з цим, виходячи з того, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, є такою, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй та її сину ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-XII (далі також - Закон № 2011-XII), у ст. 1 якого, зокрема встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами пунктів 1-3 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

При цьому в розрізі приписів частини 3 статті 16 Закону № 2011-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу. Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Указами Президента України.

У свою чергу, згідно зі ст. 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (ч. 2 ст. 16-1 Закону №2011-XII).

Згідно з приписами частини 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Частинами 6, 8 та 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначається Порядком Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975.

Згідно із підпунктом 3 пункту 4 Порядку № 975 (в редакції, як станом на час смерті чоловіка позивача, так і на час звернення позивача із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Пунктом 5 Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: 1. заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; 2. витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); 3. витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи. які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Відповідно до пункту 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Судом установлено, що відмовляючи у призначенні позивачу та її сину одноразової грошової допомоги, відповідач виходив з того, що ОСОБА_3 не виконував обов`язки військової служби, оскільки він, по-перше, перебував на лікуванні, тобто був звільнений від виконання обов`язків військової служби, а по-друге, смерть настала після закінчення зборів.

З такими висновками відповідача не погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Як зазначалося вище, підставою для виплати одноразової грошової допомоги (п. 3 ч. 2 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є загибель (смерть) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Тобто визначається дві підстави для призначення одноразової грошової допомоги: загибель (смерть) військовозобов`язаного або резервіста під час виконання обов`язків військової служби або обов`язків служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 1 статті 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Приписами ч. 2 статті 29 зазначеного Закону встановлено, що права та обов`язки військовозобов`язаних під час проходження зборів та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві встановлюються цим Законом, іншими нормативно- правовими актами.

Порядок виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби у військовому резерві врегульований Положенням про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженим Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року № 618/2012.

Відповідно до п. 8 даного Положення початком проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день видання наказу керівника органу військового управління, командира (начальника) військової частини (установи) (далі - командир (начальник) військової частини (установи)) про прийняття (зарахування) громадянина на службу у військовому резерві і призначення на посаду, яка комплектується резервістами.

Указом Президента України від 06 червня 2014 року, № 502/2014 внесені зміни до Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29 жовтня 2012 року, № 618/2012, відповідно до яких у тексті Положення слова «проходження підготовки, зборів», «проходження навчальних та перевірочних зборів», «проходження підготовки та зборів», «проходження підготовки чи зборів», «проходження підготовки або зборів» замінено словами «виконання обов`язків служби у військовому резерві». Тобто поняття «виконання обов`язків служби у військовому резерві» прийшло на заміну понять: «проходження підготовки, зборів» та «проходження навчальних та перевірочних зборів».

Приписами п. 9 Положення встановлено, що резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки служби у військовому резерві:

1) на території військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, або в іншому місці її проходження протягом службового (навчального) часу, включаючи заняття, перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування до місця виконання обов`язків служби у військовому резерві або зі служби, під час службових поїздок;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там передбачено обов`язками резервіста або наказом відповідного командира (начальника) військової частини (установи).

На підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 12 травня 2021 року № 8 з 12 травня 2021 року сержант запасу ОСОБА_3 був призваний для проходження військових зборів. Тобто з цього часу він почав виконання обов`язків служби у військовому резерві.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про те, що під час проходження навчальних зборів, які проводилися Недригайлівським РТЦК та СП, ОСОБА_3 виконував обов`язки служби у військовому резерві, є обґрунтованим.

При цьому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на момент смерті сержант запасу ОСОБА_3 залишався таким, що виконує обов`язки служби у військовому резерві з огляду на таке.

Так, ОСОБА_3 відчув погіршення самопочуття та у нього виникли проблеми зі здоров`ям саме під час проведення навчальних зборів, під час перебування на території розташування Військової частини НОМЕР_4 , і за результатом проведення медичного обстеження госпіталізований та згодом, знаходячись у лікарні, помер. До початку зборів він скарг на здоров`я не мав та постановою ВЛК від 11.05.2021 за № 56 (а.с. 83) визнаний придатним для проведення зборів, тобто захворювання, яке спричинило його смерть, виникло саме під час проходження зборів.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 12 травня 2021 року № 8 ОСОБА_3 як резервіст, який прибув для проходження зборів, прийнятий та зарахований на всі види забезпечення. За наказом командира Військової частини НОМЕР_4 від 26.05.2021 за № 22 (пункт 4) «вважати такими, що перебувають в списках військової частини» у зв`язку із хворобою сержант запасу ОСОБА_3 . Тобто його не було виключено зі списків особового складу частини на час закінчення зборів, а він виключений зі списків особового складу військової частини лише після смерті.

За фактом смерті ОСОБА_3 комісія, призначена наказом військового комісара Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, керуючись положеннями Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 36 від 06.02.2001 (Інструкція діяла на момент смерті ОСОБА_3 ), оформила Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) (а.с. 35-39).

Відповідно до Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), затвердженого 09 червня 2021 року Військовим комісаром Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за фактом смерті сержанта запасу ОСОБА_3 , зазначено (пункт 4 акту), що випадок смерті ОСОБА_3 стався під час проходження навчальних зборів Військової частини НОМЕР_4 Роменського ОМТЦК та СП.

02 червня 2021 року за вих. № 553 Недригайлівським РТЦК та СП на адресу позивача направлено сповіщення сім`ї про те, що її чоловік - ОСОБА_3 , призваний на навчальні збори з територіальної оборони, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначено, що вказане сповіщення є підставою для отримання виплат (а.с. 21).

З огляду на зазначене, враховуючи те, що ОСОБА_3 захворів під час проходження навчальних зборів, перебуваючи в розташуванні військової частини, тобто під час виконання обов`язків служби у військовому резерві, в результаті хвороби був госпіталізований та помер, на момент смерті перебував у списках особового складу військової частини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у призначенні та виплаті позивачу та її сину одноразової грошової допомоги є протиправною, а отже рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 04.11.2021 за № 167, підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, вона має право звернутися до суду та просити про їх захист у спосіб, передбачений у ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, спираючись на ч. 2 ст. 245 КАС України.

Водночас у частинах 3-5 ст. 245 КАС України встановлено спеціальні способи захисту порушених прав, які застосовуються за наявності певних обставин, індивідуально в кожному окремому випадку. Зокрема, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень учинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, по захист яких він звернувся до суду.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату їй та її сину ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, та прийняти рішення за результатами розгляду вказаної заяви з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Щодо доводів відповідача про те, що приписи підпункту 3 пункту 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, станом на дату смерті чоловіка позивача) на випадок з ОСОБА_3 не розповсюджуються, оскільки смерть ОСОБА_3 настала не під час виконання обов`язків військової служби, колегія суддів зауважує на те, що у спірних правовідносинах судом констатовано, що ОСОБА_3 захворів під час проходження навчальних зборів, перебуваючи в розташуванні військової частини, тобто під час виконання обов`язків служби у військовому резерві, що є підставою для призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до приписів підпункту 3 пункту 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, станом на дату смерті чоловіка позивача).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому судове рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 по справі № 480/4122/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін