Справа № 400/5286/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 р. № 400/5286/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

про:стягнення податкового боргу у сумі 8 581,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8581,61 грн на користь Держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 2604,00 грн, військового збору у розмірі 216,67 грн і земельного податку в розмірі 5760,94 гривні.

Позов обґрунтовано позивачем тим, що в результаті неналежного виконання покладених законом на платника податків обов`язків у відповідача наявна непогашена податкова заборгованість на загальну суму 8581,61 грн з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та земельного податку. Зазначений податковий борг всупереч вимогам чинного законодавства відповідач не сплатила.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали від 15.05.2023 відповідач отримав 02.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 275 (Ф. 119) (а.с. 47).

У зв`язку з тим, що відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, згідно із частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідач подав контролюючому органу декларації про майновий стан і доходи, а саме:

02.05.2018 за 2017 рік на суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 1736,00 грн і з військового збору 144,67 грн (а.с. 10-12);

29.04.2021 за 2020 рік на суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 868,00 грн і з військового збору 72 грн (а.с. 24-26).

Поряд з цим, позивач прийняв податкові повідомлення-рішення (далі ППР) щодо визначення відповідачу грошового зобов`язання за земельним податком з фізичних осіб:

від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») за податковий період 2020 року на суму 469,11 грн (а.с. 34);

від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») за податковий період 2020 року на суму 27,53 грн (а.с. 35);

від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») за податковий період 2020 року на суму 10,32 грн (а.с. 35);

від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») за податковий період 2020 року на суму 27,04 грн (а.с. 34);

від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») за податковий період 2020 року на суму 2346,90 грн (а.с. 34);

від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») за податковий період 2021 року на суму 469,11 грн (а.с. 37);

від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») за податковий період 2021 року на суму 27,53 грн (а.с. 37);

від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») за податковий період 2021 року на суму 10,32 грн (а.с. 36);

від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») за податковий період 2021 року на суму 27,04 грн (а.с. 36);

від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») за податковий період 2021 року на суму 2346,90 грн (а.с. 36).

Усі вищенаведені ППР відповідач отримав, що підтверджується його особистим підписом на них.

Позивач виставив відповідачу податкову вимогу від 23.08.2018 № 52216-17 (форма «Ф») на суму 1880,67 грн, яка отримана ним згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (ф. 119) № 874 (Ф. 119) 20.09.2018 (а.с. 17).

Зазначену податкову вимогу відповідач в адміністративному або судовому порядку не оскаржив.

Загальний розмір податкового боргу відповідача на день звернення позивача до суду становив 8581,61 грн, що підтверджується відповідним розрахунком позивача (а.с. 9) та витягами з інтегрованої картки платника (а.с. 13, 27-30).

З метою стягнення з відповідача відповідного податкового боргу позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України закріплено, що не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Суд встановив, що відповідач подав 02.05.2018 і 29.04.2021 податкові декларації про майновий стан і доходи відповідно за 2017 і 2020 роки (а.с. 10-12, 24-26) щодо податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі і з військового збору, які він згідно з пунктом 179.7 статті 179 ПК України зобов`язаний був сплатити до 01.08.2018 і 01.08.2021 відповідно.

Враховуючи пункт 56.11 статті 56 ПК України, вищезазначені грошові зобов`язання вважається узгодженими, і вони не підлягають оскарженню.

Поряд з цим, відповідно до абзацу першого пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Таким чином, розрахунок сум плати за землю здійснюється контролюючим органом, який направляє такий розрахунок разом із ППР про сплату суми податку платнику податку.

Згідно з абзацом першим пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 57.2 статті 57 ПК України встановлено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з абзацом першим пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач нарахував відповідачу як фізичній особі земельний податок за 2020 і 2021 роки, які вручені йому особисто, що підтверджується його підписом на цих ППР, а саме: на ППР від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») (а.с. 34), від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») (а.с. 35), від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») (а.с. 35), від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») (а.с. 34), від 11.06.2020 № 8-1407 (форма «Ф») (а.с. 34), від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») (а.с. 37), від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») (а.с. 37), від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») (а.с. 36), від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») (а.с. 36), від 27.04.2021 № 3-1423 (форма «Ф») (а.с. 36).

Відтак усі вищезазначені ППР вважаються врученими відповідачу належним чином.

Отож відповідач не сплатив плату за землю (земельний податок з фізичних осіб) у строки встановлені абзацом першим пункту 287.5 статті 287 ПК України.

Оскільки в судовому або адміністративному порядку вищенаведені ППР відповідачем не оскаржено, тому зазначені у них суми податкових зобов`язань є узгодженими і підлягають сплаті.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд встановив, що у зв`язку з виникнення у відповідача податкового боргу позивач виставив йому податкову вимогу від 23.08.2018 № 52216-17 (форма «Ф») на суму 1880,67 грн (а.с. 17), яка отримана ним згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (ф. 119) № 874 (Ф. 119) 20.09.2018 (а.с. 17).

Ця податкова вимога на цей час не відкликана. Відповідач не звертався до позивача із заявами про розстрочення або відстрочення податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суд встановив, що відповідач суму податкового боргу у визначені строки не сплатив. Разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження сплати відповідачем заборгованості у станом на день розгляду цієї справи до суду ні з боку відповідача, ні з боку позивача не надійшло.

Тому суми грошових зобов`язань відповідача з податку на доходи з фізичних осіб у розмірі 2604,00 грн, військового збору у розмірі 216,67 грн і земельного податку в розмірі 5760,94 грн вважається узгодженими та є податковим боргом.

Згідно із підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України до контролюючих органів відносяться податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Отож позивач має повноваження на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Податкова вимога отримана відповідачем 20.09.2018 (а.с. 17), а позов поданий 10.05.2023.

Таким чином, позивач звернувся до суду з цим позовом з дотриманням вимог статті 95 ПК України.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить стягнути на користь Держави податковий борг, зокрема земельний податок з фізичних осіб.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Відповідно до підпункту 265.1.3 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з плати за землю.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 податок на майно належить до місцевих податків.

Отже, земельний податок відноситься до податків на майно, що належать до місцевих податків.

Пунктом 10.5 статті 10 ПК України передбачено, що зарахування місцевих податків та зборів до відповідних бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Згідно з пунктом 19 частини першої статті 64, пункту 4 частини першої статті 69 Бюджетного кодексу України (в редакції чинній до 31.12.2020) до доходів загального фонду бюджетів відповідно міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, а також міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 64 Бюджетного кодексу України (в редакції чинній з 01.01.2021) до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад належать місцеві податки та збори, що сплачуються (перераховуються) згідно з Податковим кодексом України.

Таким чином, земельний податок належить до доходів загального фонду бюджетів місцевого самоврядування.

Тому земельний податок підлягає стягненню на користь відповідної територіальної громади (місцевого бюджету), а не на користь Держави (Державного бюджету України), про що просить позивач.

Зазначене підтверджується також відомостями Головного управління Державної казначейської служби України щодо реквізитів рахунків для обліку доходів місцевого бюджету Миколаївської області, які розміщені на вебсайті https://www.treasury.gov.ua/rekvizyty-dokhidnykh-rakhunkiv-v-rozrizi-oblastei/mykolaivska-oblast-rek, і відповідно до яких отримувачами земельного податку з фізичних осіб є територіальні громади, на території яких вони розташовані.

Пунктом 3 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі самостійності Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов`язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов`язання одне одного, а також за бюджетні зобов`язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

З огляду на вищезазначене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в цій частині, оскільки позивач просить стягнути податковий борг за податком на майно на користь Держави (Державного бюджету України), а не відповідної територіальної громади (місцевого бюджету).

Що стосується позовної вимоги щодо стягнення податку на доходи фізичних осіб і військового збору на користь держави, то вона, враховуючи пункт 2 частини другу статті 29 Бюджетного кодексу України, підлягає задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді, а тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості у розмірі 2820 (Дві тисячі вісімсот двадцять) гривень 67 копійок на користь держави в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2604 (Дві тисячі шістсот чотири) гривні 00 копійок та з військового збору у розмірі 216 (Двісті шістнадцять) гривень 67 копійок.

3. Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованості на користь держави в рахунок погашення податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 5760 (П`ять тисяч сімсот шістдесят) гривень 94 копійки.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 19 липня 2023 року