Справа № 260/4018/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2023 року м. Ужгород№ 260/4018/23
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 23.12.2022 р. № 09, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи в Російській Федерацій після 01.01.2004 р., які зазначені у довідці ТОВ "Ремекс" (ООО "Ремекс", РФ) № 19 від 04.03.2008 р., у довідці ТОВ "СПНР "Ремекс" (ООО "СПНР" "Ремекс", РФ) № 8 від 19.02.2010 р., у архівній довідці МКУ "Муніципальний архів міста Сургута" (МКУ "Муніципальний архів города Сургута", РФ), № С-2422 від 05.08.2021 р., у довідці ТОВ "Сібпромстрой № 1" ( ООО " Сибпромстрой №1", РФ) вих. № 2 від 09.08.2021 р., а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 19.12.2022 року звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою та необхідними документами на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Загально обов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за принципом екстериторіальності) прийнято рішення від 23.12.2022 року №09 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає таке рішення протиправним та просить його скасувати з підстав протиправності.

Ухвалою судді від 24 травня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

27 червня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду постановлено про залучення до участі в адміністративній справі № 260/4018/23 в якості співвідповідача Головногр управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ).

Відповідачами подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просять відмовити. Зазначають, що рішенням від 23.12.2022 року №09 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено позивачу . в призначенні пенсії за віком відповідно у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказують, що загальний страховий стаж Позивача за наданими документами склав 22 роки 07 місяців 11 днів. Отже, враховуючи те, що у ОСОБА_1 на дату звернення (19.12.2022) немає необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-іУ Позивачу в призначення пенсії було правомірно відмовлено, про що складено рішення від 23.12.2022 № 09. Просять у задоволення позову відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.262 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався 19.12.2022 до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою та необхідними документами на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон № 1058- ІV).

У зв`язку з впровадженням екстериторіальності, заява позивача щодо призначення пенсії по віку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області була скерована в Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для опрацювання.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення від 23.12.2022 року №09, яким відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення відповідач встановив, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи в Росії після 01 січня 2004 року, згідно довідок №19 від 04.03.2008., № 8 від 19.02.20/0, архівної довідки № С-2422 від 05.08.2021 та Исх. № 2 від 09.08.2021, оскільки відсутня додаткова інформація про підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, то суперечить Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" п. 2.1 п. 2 п.п.11.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 періоди роботи в росії з 20.04.2007року по 04 03 2008 року, з 24.03.2008 року по 19.02.2010 року, з 19.04.2010 року по 20.02.2011 року, з 04.05.2011року по 02.04.2012 року, з 26.04.2012 року по 19 01 2013 року, з 13.03.2013 року по 21.02.2014 року, з 03.06.2014 року по 27.03.2015 року. з 11.06.2013 року по 31.03.2016 року, з 01.04.2016 року по 26.04.2016 року, з 14.07.2016 року по 29.06.2017 року підтверджуються відповідними записами.

Також судом встановлено, що ці періоди роботи підтверджуються: довідками, які уточнюють роботу в особливих умовах праці, які дають право на дострокове призначення пенсії по старості №19 від 04.03.2008 року №8 від 19.02.2010 року виданими товариством з обмеженою відповідальністю "Ремекс" та товариством з обмеженою відповідальністю "СПHP" Ремекс", архівною довідкою муніципальної казенної установи "Муніципальний архів міста Сургута від 05.08.2021 року № С-2422, а також: довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Сібпромстрой №1» вих. №2 від 09.08.2021року.

Судом відповідно до матеріалів справи встановлено, що факт роботи в російській федерації протягом описаних вище періодів підтверджуються виданими позивачу на території цієї держави дозволами на роботу іноземному громадянину або особі без громадянстві та патентами серії 86 №07013028, №100020798, № 110075123, №120137781, №, №14023572, №15056031, №, а також страховим свідоцтвом обов`язкового пенсійного страхування №145-578-641 99 від 10.05.2007року.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004, визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу 28 років.

Як встановлено, рішенням від 23.12.2022 року №09 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення відповідачем підтверджено досягнення позивачем 19.12.2022 року 61 років 9 місяців та наявність у позивача страхового стажу 22 роки 7 місяців 11 днів. Однак не зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи в Росії після 01 січня 2004 року, згідно довідок №19 від 04.03.2008., № 8 від 19.02.20/0, архівної довідки № С-2422 від 05.08.2021 та Исх. № 2 від 09.08.2021, оскільки відсутня додаткова інформація про підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації, то суперечить Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" п. 2.1 п. 2 п.п.11.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З врахуванням спірного періоду в росії позивач матиме право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи на території росії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зауважує, що у позивача наявна трудова книжка, в трудовій книжці містяться всі необхідні дані записи, що вказують на трудові відносини та записи про періоди роботи.

Також судом встановлено, що періоди роботи в росії підтверджуються довідками, які уточнюють роботу в особливих умовах праці, які дають право на дострокове призначення пенсії по старості №19 від 04.03.2008 року №8 від 19.02.2010 року виданими товариством з обмеженою відповідальністю "Ремекс" та товариством з обмеженою відповідальністю "СПHP" Ремекс", архівною довідкою муніципальної казенної установи "Муніципальний архів міста Сургута від 05.08.2021 року № С-2422, а також: довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Сібпромстрой №1» вих. №2 від 09.08.2021року.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Слід зазначити, що те, що за іноземних осіб, які працювали на території росії, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, період роботи в росії після 01.04.2004 р. відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 підлягає врахуванню до страхового стажу позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі по справі, як суб`єкти владних повноважень, не виконали покладені на них обов`язки щодо доказування правомірності вчинених ними дій та прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1073,60 грн, сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26,м. Дніпро,49094, ) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області від 23.12.2022 р. № 09, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ) зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи в Російській Федерацій після 01.01.2004 р., які зазначені у довідці ТОВ "Ремекс" (ООО "Ремекс", РФ) № 19 від 04.03.2008 р., у довідці ТОВ "СПНР "Ремекс" (ООО "СПНР" "Ремекс", РФ) № 8 від 19.02.2010 р., у архівній довідці МКУ "Муніципальний архів міста Сургута" (МКУ "Муніципальний архів города Сургута", РФ), № С-2422 від 05.08.2021 р., у довідці ТОВ "Сібпромстрой № 1" ( ООО " Сибпромстрой №1", РФ) вих. № 2 від 09.08.2021 р. та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, ) судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору