Справа № 160/21177/22
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 липня 2023 року Справа № 160/21177/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі клопотання відповідача про залишення позову без розгляду адміністративній справі № 160/21177/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 30.12.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла, сформована 29.12.2022 у системі «Електронний суд» представником Андруховим Дмитром Григоровичем, позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про:

- визнання протиправною бездіяльності Державної установи «Центр пробації» щодо ненарахування та невиплати на користь старшого лейтенанта внутрішньої служби, інспектора Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Білої Дар`ї Ігорівни додаткової винагороди за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (у редакції Постанови від 24.03.2022);

- зобов`язання Державної установи «Центр пробації» нарахувати та виплатити на користь старшого лейтенанта внутрішньої служби, інспектора Довгинцівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Білої Дар`ї Ігорівни додаткову винагороду за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (у редакції Постанови від 24.03.2022).

2. У позові заявлено клопотання про стягнення з відповідача судового збору за розгляд адміністративної справи та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

3. Ухвалою суду від 04.01.2023 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті спору, витребувано пояснення та докази.

4. 17.01.2023 відповідач надав клопотання про залишення позову без розгляду.

5. 18.01.2023 відповідач надав відзив.

ІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

6. Відповідач зазначив, що позивачем не додержано строк звернення до суду та пропущено місячний строк звернення за судовим захистом, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

ІІІ. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

7. З цим позовом позивач звернулась 29.12.2022, шляхом формування позовної заяви у системі «Електронний суд».

8. Предметом заявленого спору є виплата додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період лютий-травень 2022 року.

9. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

10. Порушення прав позивача з належного нарахування та виплати у повному обсязі фактично відбулось до 19.07.2022, тобто до дати внесення змін до статті 233 КЗпП України щодо застосування строку звернення до суду у спорах про оплату праці, при цьому позивач зазначає, що спірні платежі остаточно мали бути виплачені при звільненні та проведенні остаточного розрахунку.

11. У заявленому спорі суд вважає правомірним застосування частини другої статті 233 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, згідно з якою, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

12. Так, відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

13. Однак, частина четверта статті 3 КАС України встановлює виключення з вищенаведеного правила, зазначаючи, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

14. Крім того, питання застосування статті 58 Конституції України неодноразово розглянуто Конституційним Судом України, який виклав наступні правові висновки:

- стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (пункт 5 мотивувальної частини рішення від 13.05.1997 № 1-зп/1997);

- за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 09.02.1999 № 1-рп/1999);

- Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 мотивувальної частини рішення від 05.04.2001 № 3-рп/2001);

- суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності , і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності (пункт 4 рішення від 02.07.2002 № 13-рп/2002);

- Конституційний Суд України вважає, що вказані положення Основного Закону України передбачають загальновизнані принципи дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а саме: принцип їх безпосередньої дії, тобто поширення тільки на ті відносини, які виникли після набуття чинності законами чи іншими нормативно-правовими актами, та принцип зворотної дії в часі, якщо вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи (пункт 5 мотивувальної частини рішення від 26.01.2011 № 1-рп/2011).

15. Таким чином, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, підстави для твердження про недодержання позивачем строку звернення до суду у цій справі відсутні.

16. Оскільки право на виплату у належному розмірі сум додаткової винагороди виникло до 19.07.2022, тобто до внесення змін у статтю 233 КЗпП України, а після вказаної дати відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, враховуючи, що позов подано під час дії карантину, суд вважає, що строк звернення до суду із цим позовом не пропущено.

17. Застосування судом статті 122 КАС України, статті 233 КЗпП України з урахуванням пункту першого глави XIX вказаного Кодексу, відповідає правовим висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 27.04.2023 у справі № 300/4201/22, від 04.05.2023 у справі № 560/3294/22.

18. Керуючись статтями 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

19. У задоволенні клопотання Державної установи «Центр пробації» про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

20. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та не може бути оскаржена.

Суддя І.О. Верба