Справа № 344/6260/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2023-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 рокуЛьвівСправа № 344/6260/23 пров. № А/857/10339/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківського області від 29 травня 2023 року (головуючого судді Мелещенко Л.В., ухвалене у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Івано-Франківськ) у справі №344/6260/23 провадження №2-а/344/124/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.04.2023 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області в якому просить скасувати постанову серія ЕАС № 6776774 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 8 ст. 121 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківського області від 29 травня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Дутчак Т.Г. в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6776774 від 03 квітня 2023 року вбачається, що 03 квітня 2023 року о 20 годині 19 хвилин у місті Івано-Франківську по вулиці Галицька, 169, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був тимчасово ввезений на територію України та щодо якого було встановлено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: перевищено строки його тимчасового ввезення на територію України, чим порушив ст. 481 Митного кодексу України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн (а.с. 11).

ОСОБА_1 має посвідку на тимчасове проживання в Україні строком до 31 серпня 2023 року (а.с.12).

Згідно паспорта громадянина-нерезидента, позивач виїжджав 10 грудня 2021 року, 09 березня 2022 року, 30 серпня 2022 року, 03 жовтня 2022 року (а.с. 13-14).

Відповідно до копії технічного паспорта, транспортний засіб марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований у Королівстві Нідерландів, свідоцтво про реєстрацію видано уповноваженим органом від 02 березня 2016 року та власником якого зазначений AIjanabi AS (а.с. 15).

Адвокат Дутчак Т.Г. звертався з адвокатським запитом до начальника Івано-Франківської митниці з приводу надання інформації щодо ввезення та вивезення ОСОБА_1 транспортного засобу марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер 61-DX-JF, на митну територію України в період з 18 грудня 2021 року по даний час, а також про надання копій відповідних декларацій, на підставі яких здійснювалося ввезення Насером даного транспортного засобу на територію України (а.с.16, 28).

На даний запит адвокату Дутчаку Т.Г. була дана відповідь про те, що за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, автомобіль марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 18 грудня 2021 року у митному режимі тимчасового ввезення до 1 року громадянином Саваеі ОСОБА_2 через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» Харківської митниці. 09 березня 2022 року зазначений транспортний засіб вивезений громадянином Саваеі ОСОБА_2 через пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці та 03 жовтня 2022 року ввезений у митному режимі тимчасового ввезення до 1 року цим же громадянином також через пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці. У Івано-Франківської митниці відсутні документи про переміщення через митний кордон України автомобіля марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки такі переміщення здійснювалися у зоні дії інших митниць (а.с. 29).

Як вбачається з відповіді Чернівецької митниці Державної митної служби України, за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, транспортний засіб марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений 03 жовтня 2022 року на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Порубне-Сірет» громадянином Саваеі ОСОБА_2 для особистого користування ввезений в режимі тимчасового ввезення до 1року. Митна декларація щодо декларування транспортного засобу під час його ввезення на митну територію України в справах митниці відсутні, оскільки його переміщення здійснювалося у спрощеному порядку з використання смуги руху «зелений коридор» (а.с. 48).

Згідно відповіді Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, транспортний засіб марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України через пунктпропуску «Порубне-Сірет`Чернівецької митниці 03 жовтня 2022 року у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування громадянином Саваеі ОСОБА_2 (а.с. 49).

Вважаючи вказану постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи заявлені позивачем позовні вимоги та суть спору не встановлено підстав для задоволення позову.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Так, згідно зі статтею 16 Закону №3353-XII, водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Частиною 3 статті 31 Закону №3353-XII встановлено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи (частина 5 статті 31 Закону №3353-XII).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.4 Правил дорожнього руху визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до частини 8 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 10 частини 1 статті 35 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно частин 1, 2 статті 222 КУпАП, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься частина 8 статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20.05.2020 у справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Апеляційним судом враховується, що відповідно до наявних в матеріалах справи в оскаржуваній постанові зазначено, що 03 квітня 2023 року о 20 годині 19 хвилин у місті Івано-Франківську по вулиці Галицька, 169, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був тимчасово ввезений на територію України та щодо якого було встановлено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: перевищено строки його тимчасового ввезення на територію України, чим порушив ст. 481 Митного кодексу України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

У відповідності до частини 1 статті 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частина 5 статті 481 Митного кодексу України встановлює, що перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 має посвідку на тимчасове проживання в Україні строком до 31 серпня 2023 року (а.с.12).

Як підтверджено паспортом громадянина-нерезидента ОСОБА_1 він 03 жовтня 2022 року в`їхав на територію України транспортним засобом, тобто тимчасово ввіз на митну територію України транспортний засіб «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 для особистого користування (а.с. 13-14).

Колегія суддів дійшла висновку, що строк визначений частиною 1 статті 380 Митного кодексу України розпочався з 03.10.2022 та на час винесення оскаржуваної постанови від 03.04.2023 ще не минув, така позиція суду підтверджується і листом Івано-Франківської митниці №7.21-1/27/8.19/1381 від 14.04.2023, яким поїнформовано Адвоката Дутчак Т.Г., що за даними Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України, автомобіль марки «BMW», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 18 грудня 2021 року у митному режимі тимчасового ввезення до 1 року громадянином Саваеі ОСОБА_2 через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» Харківської митниці, 09.03.2022 зазначений транспортний засіб вивезений громадянином Саваеі ОСОБА_2 через пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці та 03.10.2022 ввезений у митному режимі тимчасового ввезення до 1 року цим же громадянином також через пункт пропуску «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці (а.с. 29).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення даного позову, а апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Щодо судового збору, то відповідно до положень статті 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача 1342,30 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківського області від 29 травня 2023 року у справі №344/6260/23 провадження №2-а/344/124/23 скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6776774 від 03.04.2023 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, ) 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 30 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 17.07.2023