Справа № 550/964/22
Суддя: Харабадзе К. Ш.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 550/964/22

Номер провадження № 2-а/545/49/23

позивач ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )

відповідач інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Христиг Анатолій Васильович (місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В)

третя особа Департамент патрульної поліції (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11.11.2022 ОСОБА_1 було затримано на а/д Київ-Харків-Довжанський М-03 (395 км) працівниками патрульної поліції та складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 207790 від 11.11.2022 за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП. ОСОБА_1 категорично не погоджується з винесеною постановою, оскільки декілька разів наголошував поліцейським, що йому невідомо про позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки такого права його не було позбавлено. На підставі вищевикладеного, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 207790 від 11.11.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Представник відповідача в наданому суду відзиві просила в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не надано достатніх доказів для належного обґрунтування своїх позовних вимог. Зазначала, що 11.11.2022о 15.50 год. на блок-посту смт. Чутово Полтавської області під час зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу «KIA CERATO» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , було встановлено, що останній є особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів. За результатами перевірки даної особи по національних базах даних МВС України, було встановлено, що ОСОБА_1 рішенням Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 притягнено до адміністративної відповідальності за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до змісту рішення Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 у справі 552/2627/22, ОСОБА_1 відмовився від проходження в медичному закладі огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків, а отже, був обізнаним щодо складання відносно нього адмінпротоколу за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП. Проте, до суду на розгляд справи не з`явився, не вжив жодних заходів для явки до суду. В результаті розгляду справи, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно накладено штраф у розмірі 17 000, 00 грн., а також позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Відповідно до даних з ЄДРСР, постанова суду вступила в законну силу 12.07.2022. На підставі рішення суду було внесено відповідну інформацію до баз даних МВС України. Відповідно до витягу із бази даних ІІПС (інтегрована інформаційна пошукова система) МВС України, позивач має діючий статус особи, що позбавлена права керування, строк позбавлення з 12.07.2022 по 12.07.2023. На момент зупинки транспортного засобу під керуванням Позивача 11.11.2022, останній мав статус особи, позбавленої права керування всіма видами транспортних засобів за рішенням суду, що вступило в законну силу. Представник відповідача обґрунтував, що не може надати копію відеоматеріалу, що стосується події, яка мала місце 11.11.2022, оскільки позивач звернувся з позовом до Чутівського районного суду з порушенням правил територіальної підсудності, що викликало передачу справи до належного Полтавського районного суду і сплив передбаченого законом строку зберігання відповідачем відеофіксації подій. Термін зберігання відео з відеореєстраторів встановлено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018. В розділі 8 «Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів» зазначено: 3. Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб. Враховуючи те, що з моменту винесення постанови (11.11.2022) до моменту отримання інформації про оскарження адмінпостанови (13.01.2023) минуло більше 30 днів, у зв`язку з цим надати відеоматеріал, що стосується даної події, відповідач не мав можливості.

Адміністративна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому § 2. Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ Глави 11. Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ КАС України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, приймав участь в справі через представника адвоката Петраков В.А., який просив позов задовольнити.

Представник відповідача Каліновська О.Г., яка діяла також від імені третьої особи Департаменту патрульної поліції, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі.

11.01.2023 Полтавським районним судом Полтавської області провадження у справі було відкрито.

02.03.2023 провадження у справі було зупинено до набрання законної судовим рішенням Полтавського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги захисника Петракова В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 01.07.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

08.06.2023 провадження у даній справі відновлено.

Суд, дослідивши матеріалами справи та доводи адміністративного позову, доходить до такого.

24.02.2022 по всій території України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, відповідно вступила в силу постанова Кабінету міністрів України № 1456 від 29.12.2021.

Відповідно до п. 5 вище вказаної постанови право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил.

Відповідно до п. 10 вище вказаної постанови,уповноважені особи мають право зупиняти транспортні засоби, котрі здійснюють рух через блокпости, контрольні пункти в`їзду-виїзду та перевіряти документи.

Відповідно до п. 7 постанови, уповноважена особа має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус (статус водія) особи, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом.

Оскільки блокпост є територією, де діє спеціальний режим, а позивач у справі перебував в статусі водія, останній повинен був надати для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР України.

Так 11.11.2022о 15.50 год. на блок-посту смт. Чутово Полтавської області під час зупинки транспортного засобу «KIA CERATO» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції за результатами перевірки даної особи по національних базах даних МВС України було встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка позбавлена права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік за рішенням Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 за ч.1 ст. 130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння). У відношенні ОСОБА_1 було прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 251, 252, 279 КУпАП, орган (посадова особа), розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, в тому числі надає оцінку зібраним доказам.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надано.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, Орган (посадова особа) повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам і санкція тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 207790 від 11.11.2022 за ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 спочатку звернувся 30.11.2022до Чутівського районного суду Полтавської області, який передав справу за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області. Представник відповідача обґрунтував, що не може надати копію відеоматеріалу, що стосується даної події, яка мала місце 11.11.2022, оскільки позивач звернувся до суду з порушенням правил територіальної підсудності, що викликало передачу справи до належного суду і сплив передбаченого законом строку зберігання відповідачем відеофіксації подій. Термін зберігання відео з відеореєстраторів встановлено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018. В розділі 8 «Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів» зазначено: 3. Строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб. Враховуючи те, що з моменту винесення постанови (11.11.2022) до моменту отримання інформації про оскарження адмінпостанови (13.01.2023) минуло більше 30 днів, у зв`язку з цим надати відеоматеріал, що стосується даної події, відповідач не мав можливості.

Відповідно до змісту рішення Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 у справі 552/2627/22, ОСОБА_1 відмовився від проходження в медичному закладі огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків. В результаті розгляду справи, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно накладено штраф у розмірі 17 000, 00 грн., а також позбавлено права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік. Відповідно до даних з ЄДРСР, постанова суду вступила в законну силу 12.07.2022.

ОСОБА_1 дійсно був обізнаним щодо складання відносно нього адмінпротоколу за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП, і на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача 11.11.2022, у відповідача рахувався особою, що позбавлена права керування. Підставою такого статусу позивача відповідач вказував на витяг із бази даних ІІПС (інтегрована інформаційна пошукова система) МВС України, Однак, в самому рішенні Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 зазначалося, що ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з`явився, і як посилався захисник, розгляд справи відбувся без повідомлення водія,копія оскаржуваної постанови йому не направлялася, про її існування йому стало відомо 11.11.2022 після перевірки працівниками поліції в нього документів, після чого він звернувся до адвокатського бюро та останнім була подана апеляційна скарга на рішення Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022.

Дані обставини перевірялися при апеляційному перегляді рішення Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022, і судом апеляційної інстанції було зазначено, що з матеріалів справи № 552/2627/22 вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять належних доказів щодо направлення судом копії постанови та відповідно її отримання правопорушником, а тому заслуговують на увагу доводи про обізнаність щодо вказаної постанови від працівників поліції в листопаді 2022 року, після чого, у визначений законодавством 10-ти денний строк, 21.11.2022 засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.

Суд зауважує, що підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозиція ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобам і санкція тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення є вина суб`єкта правопорушення у формі умислу, наявність якого у позивача у даній справі відповідачем не доведено.

Стаття 62Конституції України вказує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд враховує, що постановою Полтавського апеляційного суду від 27.03.2023 року постанова Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 про накладення штрафу та позбавлення ОСОБА_1 права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік залишена без змін.

Однак , ОСОБА_1 в позові, який розглядається, вказував, що на місці події 11.11.2022 категорично не погоджувався з постановою про притягнення його за ч. 4 ст. 126 КУпАП , декілька разів наголошував поліцейським, що йому було невідомо про позбавлення права керування транспортним засобом, і в постанові Полтавського апеляційного суду від 27.03.2023 року зазначається, що матеріали справи № 552/2627/22 не містять належних доказів щодо направлення судом копії постанови Київського районного суду м. Полтава від 01.07.2022 та відповідно її отримання правопорушником, а тому заслуговують на увагу доводи про обізнаність ОСОБА_1 щодо вказаної постанови від працівників поліції в листопаді 2022 року.

При цьому суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 241, 243-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постановусерії БАВ № 207790 від 11.11.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

відповідач інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Христиг Анатолій Васильович, місцезнаходження за адресою: с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, вул.. Кременчуцька, 2В

третя особа Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ