Справа № 520/9575/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

18.07.2023 р. справа №520/9575/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденко А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації, Управління)
провизнання бездіяльності протиправною та спонукання до перерахунку пенсії, -

встановив:

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Харківській області з приводу не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 02.06.2021 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, зазначеного в грошовому атестаті №95 від 10.04.2023 та довідці до грошового атестату №95 від 10.04.2023 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення; 2) зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 02.06.2021 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, зазначеного в грошовому атестаті №95 від 10.04.2023 та довідці до грошового атестату №95 від 10.04.2023 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення.

Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що штучно створені владним суб`єктом перешкоди призвели до отримання пенсії у неповному обсязі.

Відповідач із поданим позовом не погодився, надавши відзив, де наполягав на відсутності підстав для перерахунку пенсії та наголошував на правильному обчисленні розміру пенсії та виплаті пенсії у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Протягом 14.08.1995р.-18.02.2020р. заявник проходив безперервну службу в органах внутрішніх справ (міліції) та у лавах Національної поліції України.

Згідно з наказом ГУ НП в Харківській області від 10.02.2020 №104 до заявника було застосоване дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції.

Згідно з наказом ГУ НП в Харківській області від 18.02.2020 №37 о/с від 18.02.2020 заявник був звільнений із служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області у формі протоколу від 03.06.2020р. заявнику була призначена пенсія (10.593,35грн.) у розмірі 70 % грошового забезпечення - 13.963,35грн.

Дане управлінське волевиявлення було вчинено за складеним ГУ НП в Харківській області грошовим атестатом №59 та довідкою від 10.03.2020р.

У межах справи №520/3682/2020 заявник оскаржив накази ГУ НП в Харківській області від 10.02.2020 №104 та від 18.02.2020 №37 о/с від 18.02.2020.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року у справі №520/3682/2020 накази ГУ НП в Харківській області від 10.02.2020 №104 та від 18.02.2020 №37 о/с від 18.02.2020 були скасовані; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області; стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2020 по 20.05.2021 у розмірі 248.698,32 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з наказом ГУ НП в Харківській області від 01.06.2021 року №270 о/с заявника було поновлено на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області, з 19.02.2020 року, з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.02.2020 по 20.05.2021 у розмірі 248.698,32 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з наказом ГУ НП в Харківській області від 01.06.2021 року № 270 о/с заявника було звільнено зі служби в поліції з 01.06.2021 року на підставі свідоцтва про хворобу від 10.03.2020 № 147, видане медичною (військово - лікарською) комісією ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року у справі №520/11785/21 було визнано протиправною бездіяльність ГУ НП в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення його на посаді з 20.05.2021 по 31.05.2021 в розмірі 6.479,76грн.; зобов`язано ГУ НП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення його на посаді з 20.05.2021 по 31.05.2021 в розмірі 6 479,76 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно з рішенням ГУ ПФУ в Харківській області у формі протоколу від 02.06.2021р. з 02.06.2021р. розмір пенсії заявника було обчислено у сумі - 7.658,94грн. як 70 % грошового забезпечення - 9.677,77грн. (основний розмір пенсії - 6.774,44грн.) + 884,50грн. доплати на непрацездатну дитину віком до 15 років.

Дане управлінське волевиявлення було вчинено за складеним ГУ НП в Харківській області грошовим атестатом №124 та довідкою від 04.06.2020р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2022р. у справі №520/1731/22 було зобов`язано ГУ НП в Харківській області виготовити та направити до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області оновлений грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за період з 01.12.2019 року по 31.05.2021 року, виданих ОСОБА_1 , з обов`язковим включенням до них суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 19.02.2020 року по 20.05.2021 року (включно), для здійснення з 02.06.2021 перерахунку основного розміру пенсії, урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2022р. у справі №520/1731/22 ГУ НП в Харківській області було складено грошовий атестат №95 та довідку від 10.04.2023р.

Ці документи були отримані ГУ ПФУ в Харківській області, але жодного управлінського волевиявлення з приводу обчислення розміру пенсії з 02.06.2021р. за цими документами ГУ ПФУ в Харківській області вчинено не було.

Стверджуючи про невідповідність закону бездіяльності суб`єкта владних повноважень заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права стосовно відносин за участю заявника.

Положення інших актів права підлягають застосуванню до спірних правовідносинах у субсидіарному порядку за умови відсутності конкретного правила Законі України №2662-ХІІ, за умови об`єктивної нездатності призвести до виникнення колізій між нормами Закону України №2662-ХІІ та будь-якого іншого закону з питань пенсійного забезпечення та за умови відсутності загрози порушення засадничих гарантій за Законом України №2662-ХІІ.

Нормами Закону України №2662-ХІІ запроваджено дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці діючого публічного службовця на аналогічній (прирівняній) посаді.

У процедурі за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною для обчислення пенсії є виплати (як винагорода за працю), реально одержані (а не умовно розраховані) третьою сторонньою особою - діючим публічним службовцем після настання події підвищення розміру виду грошового забезпечення або введення нового виду грошового забезпечення.

Згідно з ч.3 ст.43 Закону України №2662-ХІІ пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі №200/1085/19-а: вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати; моментом, з якого незаконно звільненого працівника необхідно вважати поновленим на роботі рішенням суду визначено день видання наказу про звільнення, а не день винесення судом рішення; весь час вимушеного прогулу зараховується до трудового стажу і за весь цей час на користь працівника стягується грошове забезпечення.

Пункт 7 постанови КМУ від 17.07.1992р. №393 не містить приписів про протилежне.

Отже, середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу, з якого були сплачені внески на загальнообов`язковве державне соціальне страхування підлягає включенню до розрахункової бази обчислення пенсії у якості аналога заробітної плати (грошового забезпечення).

Суд зазначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України.

У силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.

При цьому, за змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України та перевіривши обгрунтованість доводів сторін, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив дотримання вимог ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, обставини спірних правовідносин з`ясував неповно, вірної оцінки усім юридично значимим факторам не надав, належної норми права не застосував, неправильно кваліфікував правову природу такого платежу як середній заробіток (грошове забезепчення) за час вимушеного прогулу при звільненні, вчинив саме протиправну бездіяльність, позаяк ухилився від виконання покладеного законом обов`язку за наявності визначеного законом приводу та фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.

З урахуванням неконкретизованого змісту вимог позову та прагненню заявника до повторного отримання частини вже виплаченої пенсії захист порушеному праву заявника слід надати у спосіб згідно із резолютивною частиною даного рішення.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Решта аргументів сторін окремої оцінки не потребує, позаяк не має юридичного значення для правильного вирішення спору по суті.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з приводу не проведення з 02.06.2023р. перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 02.06.2021 на підставі складеного Головним управлінням Національної поліції в Харківській області відносно ОСОБА_1 грошового атестату №95 та довідки до грошового атестату №95 від 10.04.2023р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести з 02.06.2021р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 пенсії з 02.06.2021 на підставі складеного Головним управлінням Національної поліції в Харківській області відносно ОСОБА_1 грошового атестату №95 та довідки до грошового атестату №95 від 10.04.2023р. з урахуванням раніше проведених платежів.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко