Справа № 320/2419/22
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м. Київ № 320/2419/22

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Боярської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення чергової 10 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 10/782 від 15.07.2021 про скасування рішення чергової 9 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці України ОСОБА_1 , спадкоємиці земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ племзавод "Дзвінкове".

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що рішення сесії Боярської міської ради № 10/782 від 15.07.2021 про скасування рішення чергової 9 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не містить підстав для прийняття такого рішення, є необґрунтованим, крім того, наголошено на тому, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Позивач вказує на те, що не зверталась до відповідача з будь-яким заявами щодо зміни чи скасування рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія) та заперечує проти цього.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі наведеного, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) PH № 353705, що виданий Васильківською районною державною адміністрацією Київської області 24.04.2001 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчується право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності ВАТ Племзавод «Дзвінкове», що заходиться на території села Плесецьке Васильківського району Київської області розміром 3,8 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості).

Позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_2 , її права по зазиаченому сертифікату успадкував її чоловік - ОСОБА_3 , що підтверджується внесеним до сертифіката відповідним записом.

Після смерті чоловіка позивача, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2017, що посвідчене державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Пічевською Н.В. та зареєстроване в реєстрі за № 5-696, ОСОБА_1 є власником сертифіката на право на земельну частку (пай) PH № 353705, що виданий Васильківською районною державною адміністрацією Київської області 24 квітня 2001 року до якого внесені зміни про передачу права на земельну частку (пай) до ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.03.2006 № 475 (ВСО № 901491).

Відповідно до рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021, (чергова 9 сесія), позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі зазначеного сертифіката.

Проте, відповідно до рішення Боярської міської ради VIII скликання № 10/782 від 15.07.2021 (чергова 10 сесія), було скасовано рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія), про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі зазначеного сертифіката.

У зв`язку з цим, листом від 24.09.2021, позивач звернулась до відповідача щодо підстав скасування зазначеного рішення.

У відповідь на звернення, відповідачем надіслано лист № 02-5Т3/49-2531.2 від 13.10.2021, до якого було додано витяг з протоколу засідання Погоджувальної ради щодо розгляду порядку денного чергової 10 сесії Боярської міської ради VIII скликання від 15.07.2021 № 01-06/7 від 13.07.2021, відповідно до якого було погоджено скасувати рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія) в зв`язку із необхідністю доопрацювання.

Позивач вважає, що в зазначеному витязі з протоколу засідання погоджувальної ради не було зазначено про те, що потрібно доопрацьовувати та не наведено жодного обґрунтування необхідності такого доопрацювання, з огляду на що, остання вважає, що рішення Боярської міської ради № 10/782 від 15.07.2021 (чергова 10 сесія), яким було скасовано рішення Боярської міської ради № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія) є незаконним та підлягає скасуванню.

Наведене і зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом спору у даній справі, є перевірка правомірності рішення органу місцевого самоврядування, якими було скасовано своє ж рішення, яким надано позивачу дозвіл на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Так, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон № 280/97-ВР), встановлено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить відповідно до закону вирішення питань регулювання земельних відносин. Зазначені питання вирішуються відповідно до закону на пленарних засіданнях ради.

Відповідно до положень ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно змісту ч. 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За ч. 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій», технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

З наведеного слідує, що згода на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надається відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання згоди або відмову у наданні такої згоди орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Судом досліджено, що за заявою позивача, рішенням Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021, (чергова 9 сесія), позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката.

Проте, відповідно до рішення Боярської міської ради VIII скликання № 10/782 від 15.07.2021 (чергова 10 сесія), було скасовано рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія), про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі зазначеного сертифіката.

У зв`язку з цим, листом від 24.09.2021, позивач звернулась до відповідача щодо підстав скасування зазначеного рішення.

У відповідь на звернення, відповідачем надіслано лист № 02-5Т3/49-2531.2 від 13.10.2021, до якого було додано витяг з протоколу засідання Погоджувальної ради щодо розгляду порядку денного чергової 10 сесії Боярської міської ради VIII скликання від 15.07.2021 № 01-06/7 від 13.07.2021, відповідно до якого було погоджено скасувати рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія) в зв`язку із необхідністю доопрацювання.

Суд констатує, що у витязі з протоколу засідання погоджувальної ради не було зазначено про те, що потрібно доопрацьовувати та не наведено жодного обґрунтування необхідності такого доопрацювання.

Суд враховує, що аналіз Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень.

Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Разом з тим, Суд наголосив, що відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема: а) при відсутності факту виконання рішення, що скасовується; б) при відсутності факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Натомість, на переконання суду, ключовим питанням у контексті можливості скасування органом місцевого самоврядування свого владного управлінського рішення, є визначення того, яким за своєю правовою природою є відповідний акт: нормативним чи ненормативним.

Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Так, ненормативні (індивідуальні) правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому, не можуть бути скасовані або змінені органами місцевого самоврядування після їх виконання; мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються відповідні права або на якого покладаються відповідні обов`язки. І об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі щодо конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи.

Водночас, визначальною особливістю нормативного акту є його спрямованість на врегулювання відносин множинної кількості суб`єктів відповідних правовідносин - двох чи більше учасників певного виду відносин. Тобто, об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, що беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин. Адресата юридичних приписів нормативного акта неможливо чітко ідентифікувати, оскільки ним потенційно може бути кожна особа, що зацікавлена у реалізації свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу

Таким чином, проаналізувавши відповідні положення Конституції України та актів законодавства, рішення Конституційного Суду України, можна дійти до висновку, що органи місцевого самоврядування мають визначене законом право скасовувати прийняті ними рішення, у тому числі з підстав їх невідповідності Конституції України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим в межах її повноважень.

Проте, за висновками суду, органи місцевого самоврядування повинні враховувати, що вони не можуть скасовувати прийняті ними раніше рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а отже - вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Судом також враховано, що в оскаржуваному рішенні, відповіді на звернення позивача щодо підстав його прийняття та витязі з протоколу засідання погоджувальної ради, відсутнє будь-яке належне обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення про скасування рішення про надання позивачу дозволу на розробку технічної документації, окрім зазначення про необхідність доопрацювання, при цьому, з наведеного не вбачається у чому саме полягає необхідність доопрацювання, що потребує доопрацювання та у чому саме полягає невідповідність прийняття попереднього рішення вимогам законодавства.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може ґрунтуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У той же час, важливо розуміти, що головною рисою індивідуальних актів, є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Суд вважає, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, є необґрунтованим та призводить до безпідставної невизначеності у діях позивача щодо розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, тим паче, що позивач має право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності.

Оскільки позивач не зверталась до відповідача з будь-яким заявами щодо зміни чи скасування рішення Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 (чергова 9 сесія) та заперечує проти цього, а судом під час розгляду даного спору встановлено про відсутність обґрунтування підстав для прийняття такого рішення, та недоведеність відповідачем наявності підстав для доопрацювання такого рішення, суд дійшов висновку про протиправність та наявність підстав для скасування рішення чергової 10 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 10/782 від 15.07.2021 про скасування рішення чергової 9 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці України ОСОБА_1 , спадкоємиці земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ племзавод "Дзвінкове".

Підсумовуючи, суд констатує, що орган місцевого самоврядування, реалізуючи принципи «належного урядування», не врахував законні інтереси позивача, не обґрунтував підстав для прийняття такого рішення, тому, Боярська міська рада у вказаних правовідносинах діяла не на підставі, та не у спосіб, що передбачені законами України, а також, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стороною відповідача не було доведено правомірність прийнятого рішення, як і не було надано пояснень по суті позовних вимог, а доводи та обґрунтування позовної заяви знайшли своє підтвердження під час розгляду даного спору в суді, є логічними та послідовними.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення чергової 10 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 10/782 від 15.07.2021 про скасування рішення чергової 9 сесії Боярської міської ради VIII скликання № 9/686 від 17.06.2021 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці України ОСОБА_1 , спадкоємиці земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель ВАТ племзавод "Дзвінкове".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Боярської міської ради Київської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.