Справа № 420/10842/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши у порядку письмового справдження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору

ВСТАНОВИВ:

До адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфонова Олександра Юрійовича від 01 грудня 2022 року по виконавчому провадженню №63161437 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчого збору у розмірі 104 260,56 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за виконавчим провадженням №63161437 державним виконавцем було стягнуто лише 24058,61 гривні; визначення розміру виконавчого збору із врахуванням внесених до статті 27 Закону № 1404-VIII змін, а не у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, суттєво погіршує становище позивача, що суперечить статті 58 Конституції України; виконавчий лист № 1527/2-876/11, виданого 27 березня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси, повернено стягувану без виконання та відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» його було повторно пред`явлено до приватного виконавця в межах виконавчого провадження №71245656, в межах якого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Виконавчий документ фактично виконаний не був та повторно пред`явлений до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. (виконавче провадження № 71245656). Тому виникла ситуація, за якої вбачається фактичне подвійне стягнення з боржника грошових коштів за примусове виконання виконавчого листа №1527/2-876/11, виданого 27 березня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси.

На переконання представника позивача, Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, враховуючи не здійснення виконання зазначеного виконавчого листа № 1527/2-876/11, виданого 27 березня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси, не може претендувати на стягнення будь-яких сум з ОСОБА_2 П

Ухвалою судді від 01.06.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Також, ухвалою суду від 01.06.2023 року у відповідача витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №63161437 та зупинено провадження у справі.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що Суворовський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ), який є правонаступником Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адміністративний позов не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування правової позиції, представник відповідача вказує, що у Відділі перебувало виконавче провадження №63161437 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2-876/11 від 27 березня 2013 року виданого Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором № 48 від 23.04.2008 року в сумі 2937040,29 грн., тощо. 29.09.2020 на адресу Відділу надійшла заява стягувача АБ «УКРГАЗБАНК» про відкриття виконавчого провадження та примусового виконання по стягненню залишку боргу в сумі 1082106,39 грн. 30.09.2020 Державним виконавцем відділу Кобилко В.С. керуючись статтями 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №63161437 та направлена сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. В ході проведення заходів примусового характеру із заробітної плати боржника, яка отримувала у ДП «КРИСТАЛ» ТОВ ОДЕСАОБЛПОСТАЧЗБУТ здійснювались відрахування на користь стягувача у порядку статей 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження». 26.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 № 2129-ІХ "Про внесення змін до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендії та інший дохід боржника. Однак, 13.09.2022 на адресу Відділу надійшла заява АБ «УКРГАЗБАНК» на підставі п.1 ч. 1 статті 37 Закону, про повернення виконавчого документа стягувану без виконання. 01.12.2022 Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.Ю. керуючись пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану №63161437, в якій вказано згідно абз.3 «В ході проведення виконавчих дій, на момент отримання вищезазначеної заяви стягувача, залишок боргу за ВД складає 1058047,78 грн., залишок виконавчого збору складає 105469,54 грн., витрати по провадженню стягнуті та перераховані за належністю у порядку Закону. Додатково, в межах виконавчого провадження №63161318 по солідарному боржнику за ВД, - ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) залишок боргу за ВД складає 1073313,65 грн., залишок виконавчого збору складає 107001,64 грн.» Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» "У разі повернення виконавчою документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11,14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до абзацу 11 частини 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ за підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі. Відповідно до статті 27 закону України «Про виконавче провадження» Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.ІО. в межах виконавчого провадження №70457513 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору №63161437 від 01 грудня 2022 року виданої Першим Суворовським ВДВС у м. Одесі ПМУЮ (м. Одеса) про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ПМУЮ (м. Одеса) залишку виконавчого збору у розмірі 104260,56 грн. 02.12.2022 керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» Головним державним виконавцем відділу Тріфоновим О.ІО. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №70457513, та направлена боржнику за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , рекомендованим поштовим відправленням, про те повернулась до Першого Суворовського ВДВС м. Одеси у зв`язку із причиною «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також відповідачем до суду подано витребувані ухвалою суду від 01.06.2023 року матеріали.

В судове засідання, призначене на 21.06.2023 року о 09:30 год., сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно приписів ст.268 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових адміністративних справ, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Ухвалою суду від 18.07.2023 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

27 березня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист №1527/2-876/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» заборгованості за кредитним договором № 48 від 23.04.2008 року в сумі 2 937 040 грн. 29 коп., що складається з: залишок за кредитом - 1102873,89 гн., прострочена заборгованість за кредитом - 623467,75 грн., поточна заборгованість за процентами - 16930,27 грн., прострочена заборгованість за процентами - 532546,35 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредитну - 350144,15 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 224427,88 грн.

Зазначений виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем до примусового виконання до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та повертався стягувану з різних підстав, про що свідчать відповідні відмітки.

29.09.2020 на адресу Відділу надійшла заява стягувача АБ «УКРГАЗБАНК» про відкриття виконавчого провадження та примусового виконання по стягненню залишку боргу в сумі 1082106,39 грн.

30 вересня 2020 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кобилко Вікторією Степанівною прийнято постанови про відкриття виконавчого провадження № 63161437 стосовно ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2-876/11, виданого 27 березня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з кожного заборгованості на суму 1082106,39 грн. на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» і виконавчий збір на суму 108210,63 грн.

13 вересня 2022 року на адресу Відділу державної виконавчої служби надійшла заява ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про повернення стягувану без виконання виконавчого листа №1527/2-876/11 від 27 березня 2013 року у порядку пункту 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

01 грудня 2022 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфоновим Олександром Юрійовичем в рамках виконавчого провадження №63161437 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий документ - виконавчий лист №1527/2-876/11, виданий 27 березня 2013 року Суворовським районним судом міста Одеси, повернуто стягувачу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Також, 01 грудня 2022 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфоновим Олександром Юрійовичем в рамках виконавчого провадження №63161437 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 104260,56 грн. на користь Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо здійснення виконавчих дій до 05 жовтня 2016 року регулювались Законом України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV). З 05 жовтня 2016 року вступив у силу Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що у ВП №63161437 державним виконавцем здійснювалось примусове виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси, виданого судом 27.03.2013 р., відкрито виконавче провадження 30.09.2020 року, постанова про стягнення виконавчого збору датована 01.12.2022 року.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Законом України від 15.03.2022 № 2129-IX Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 26.03.2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Отже, починаючи з 26.03.2022 у відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника під час здійснення виконавчого провадження №63161437.

Так, на момент виникнення спірної заборгованості та відкриття виконавчого провадження №41176175 діяв Закон №606-XIV, а під час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору - Закон №1404-VIII.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону №606-XIV (в редакції на час виникнення заборгованості позивача) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом.

Згідно зі статтею 28 Закону №606-XIV (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, становлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

До 28 серпня 2018 року частиною другою статі 27 Закону №1404-VIII визначалось, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII, який вступив у силу з 28 серпня 2018 року, до частини другої статті 27 Закону №1404-VIII внесено зміни, відповідно до яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, з моменту виникнення заборгованості у ОСОБА_1 та до прийняття постанови про стягнення виконавчого збору змінювалось законодавство щодо здійснення обрахунку виконавчого збору, а саме: з 10% від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом до 10 % від суми, що підлягає примусовому стягненню.

Вказані обставини не були враховані відповідачем, оскільки до спірних правовідносин судами був застосований виключно Закон №1404-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої ст. 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 46 Закону №606-XIV в редакції, яка була чинною на момент виникнення заборгованості, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні із нормами ст. 27 Закону №1404-VІІІ в редакції, яка була чинною на момент винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву в ході здійснення відрахування, на користь стягувача у порядку статей 68, 69, 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2022 року державний виконавець, керуючись статтями 3, 27,40 Закону №1404-VІІІ прийняв постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 104260,56 грн., тобто визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка залишилась не стягнутою за виконавчим листом Суворовського районного суду м. Одеси у справі №1527/2-876/11 (у розмірі 104260,56 грн.)

Таким чином, оскільки внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VIII погіршили становище боржника (позивача), а державний виконавець фактично не стягнув з нього коштів за виконавчим документом у розмірі, на який прийняв постанову про стягнення виконавчого збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору у визначеному виконавцем розмірі.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті постанови державний виконавець діяв не на підставі, та не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому наявні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином суд дійшов висновку, що у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові від 01.12.2022 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 104260,56 грн., а отже, така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону № 1404-VIII та підлягає скасуванню.

Також, суд зазначає, що відповідно до наказу Міністерства юстиції від 10.03.2023 року №934/5 реорганізовано Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) шляхом приєднання до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з перейменуванням у Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який с правонаступником Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Таким чином, Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який є процесуальним правонаступником у публічних правовідносинах, що виникли між сторонами замість Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який приймав оскаржувану постанову, відповідає за позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією №ПН168 від 24.05.2023 року.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_4 слід стягнути 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287 суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфонова Олександра Юрійовича від 01 грудня 2022 року по виконавчому провадженню № 63161437 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчого збору у розмірі 104 260,56 гривень.

Стягнути з Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вулиця 1-А Сортувальна, будинок 36Г, м. Одеса, 65102) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса: вулиця 1-А Сортувальна, будинок 36Г, м. Одеса, 65102)

Суддя П.П.Марин