Справа № 320/24487/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року № 320/24487/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС України до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

в с т а н о в и в:

17 липня 2023 року о 14 год. 05 хв. до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у м.Києві із заявою до ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Заява Головного управління ДПС у м.Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків обґрунтована таким. Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято наказ від 11.07.2023 № 3451-п "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» ()", згідно з яким наказано провести перевірку ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» тривалістю 5 робочих днів з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 09.03.2017 по дату завершення перевірки, валютного - за період з 09.03.2017 по дату завершення перевірки, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 09.03.2017 по дату звершення перевірки та іншого законодавства за відповідний період. 12 липня 2023 року працівникам заявника видано направлення на перевірку, однак посадові особи відповідача відмовили у допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірки.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 18 липня 2023 року о 14 год. 00 хв.

ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» подало відзив на заяву про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, в якому заперечує проти заяви контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, посилаючись у своїх доводах на те, що перевірку призначено за відсутності на те законних підстав з огляду на те, що виділ не є реорганізацією. Наведене, на думку відповідача, неодноразово підтверджено практикою Верховного Суду. Враховуючи наведене відповідач відмовляє від допуску до перевірки, так як не вбачає для цього законних підстав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши показання свідка, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом №3451-п від 11 липня 2023 року Заявником призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» з 12.07.2023 по дату завершення перевірки, тривалістю 10 робочих днів на підставі п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України (ПКУ), п. 2 ч. 1 ст. 13 розділу IV, ст. 25 розділу VI ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за період з 09.03.2017 по дату завершення перевірки.

На підставі Наказу №3451-п від 11.07.2023, Заявником видано Направлення на перевірку від 12.07.2023 №12228/26-15-07-01-06, відповідно до якого, перевірку доручено провести заступнику начальника відділу Лілії Скрипник.

З метою вручення наказу про проведення перевірки від 11.07.2023 №3451-п та пред`явлення направлення на перевірку від 12.07.2023 №12228/26-15-07-01-06 заступником начальника відділу перевірок у сфері машинобудування управління податкового аудиту у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м.Києві Скрипник Лілією Ігорівною здійснено виїзд 12.07.2023 на фактичну адресу підприємства: 03035, м.Київ, вул. Сурикова, буд. 3А, та встановлено, що посадові особи практика податків або його законні (уповноважені) представники відсутні за податковою адресою станом на 12.07.2023. В телефонній розмові представником ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПНІ» повідомлено, що посадові особи платника податків або його законні (уповноважені) представники станом на 12.07.2023 відсутні та перебуватимуть за податковою адресою 13.07.2023. У зв`язку з викладеним посадовими особами контролюючого органу складено Акт №3722/Ж6/26-15-07-01-06 відсутності посадових осіб ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» та неможливості вручення наказу і пред`явлення направлення про проведення перевірки у терміни, зазначені у наказі та направленні.

Повторно з метою вручення наказу про проведення перевірки від 11.07.2023 №3451-п та пред`явлення направлення на перевірку від 12.07.2023 №12228/26-15-07-01-06 заступником начальника відділу перевірок у сфері машинобудування управління податкового аудиту у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м.Києві Скрипник Лілією Ігорівною здійснено виїзд 13.07.2023 на фактичну адресу підприємства: 03035, м.Київ, вул. Сурикова, буд. 3А, та встановлено, що посадові особи практика податків або його законні (уповноважені) представники відсутні за податковою адресою станом на 13.07.2023. В телефонній розмові представником ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПНІ» повідомлено, що посадові особи платника податків або його законні (уповноважені) представники станом на 13.07.2023 відсутні та перебуватимуть за податковою адресою 14.07.2023. У зв`язку з викладеним посадовими особами контролюючого органу складено Акт №3745/Ж6/26-15-07-01-06 відсутності посадових осіб ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» та неможливості вручення наказу і пред`явлення направлення про проведення перевірки у терміни, зазначені у наказі та направленні.

Наказ №3451-п від 11.07.2023 та Направлення на перевірку від 12.07.2023 №12228/26- 15-07-01-06 були вручені представнику ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» за дорученням, Карішену Руслану Анатолійовичу, 14 липня 2023 року, про що свідчить його підпис в Направленні на перевірку.

Разом з тим, по факту ознайомлення з підставою призначення документальної позапланової виїзної перевірки, зазначеної в Наказі №3451-п від 11.07.2023 та Направленні на перевірку від 12.07.2023 №12228/26-15-07-01-06, представник ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» Карішен Р.А. відмовив представнику Заявника в допуску до проведення перевірки з огляду на відсутність законних підстав для її проведення, про що складено Акт від 14.07.2023 №3765/Ж6/26-15-07-01-06.

Як вбачається з Акту від 14.07.2023 №3765/Ж6/26-15-07-01-06, підставою відмови в допуску до проведення перевірки стало те, що ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» вважає що заявником призначено проведення такої перевірки без наявності законних підстав на те, оскільки підставою проведення перевірки наведеною в Наказі на проведення перевірки Заявником визначено п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПКУ, якою визначено, що документальна позапланова перевірка призначається у випадку якщо платником податків призначено процедуру реорганізації юридичної особи (окрім перетворення).

З матеріалів справи слідує, що 04 липня 2022 року Рішенням №04/07/2022 Єдиного учасника ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» ОСОБА_1 (частка у статутному капіталі Товариства 100 %), ВИРІШЕНО, зокрема, внести рішення створення нового товариства шляхом виділу, а саме виділ з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено відповідні відомості.

За наслідками проведення всіх необхідних заходів, пов`язаних із здійсненням процедури виділу, 16 листопада 2022 року Рішенням Єдиного учасника №11/11-2022 ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» було вирішено, зокрема: Прийняти та затвердити рішення про виділ із ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» нової юридичної особи у формі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ» шляхом переходу (передачі) до такої створюваної нової юридичної особи, відповідно до розподільчого балансу, частини майна, прав та обов`язків ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ»; Затвердити розподільчий баланс ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» в зв`язку з виділом новостворюваного ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ»; Конвертувати частину частки статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ», в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн., в частку статутного капіталу новостворюваного ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ» шляхом виділу, яка становитиме 100 000,00 (сто тисяч) грн.; Розподілити частку в статутному капіталі новоствореного ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ» наступним чином: 100 (сто) відсотків частки статутного капіталу в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. належатиме ОСОБА_1 ; Зменшити статутний капітал ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» на суму частини частки в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн., яка конвертується в частку статутного капіталу новоствореного ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ» шляхом виділу, з 1 000 000,00 (одного мільйона) грн. до 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) грн.; Розподілити частки в статутному капіталі ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» наступним чином: 100 (сто) відсотків Частки статутного капіталу в розмірі 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) грн. належатиме ОСОБА_1 .

Одночасно із прийняттям Рішення Єдиного учасника №11/11-2022 від 16.11.2022, 16 листопада 2022 року також було прийняте Рішення Єдиного засновника №1 ТОВ «МОДЕРН-ОПТ», на підставі якого вирішено створити ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МОДЕРН-ОПТ» шляхом виділу з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» на підставі Рішення №11/11-2022 Єдиного учасника від 16 листопада 2022 року ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ».

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2020 у справі №291/1009/18 суд визначив наступне:

«...реорганізація у силу закону передбачає перехід прав і обов`язків реорганізованої особи до правонаступників.

Таким чином, реорганізація юридичної особи в будь-який спосіб не призводить до припинення зобов 'язання та не є підставою для розірвання договору.

Характерною ознакою процедур припинення юридичної особи у результаті реорганізації є неможливість подальшої участі особи, яка припиняється, у зобов`язанні, але реорганізація не припиняє дію цих зобов`язань, в тому числі договорів, які були укладені цією стороною.

Водночас, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс (частина перша, друга статті 109 ЦК України ).

Виділ не є різновидом припинення або реорганізації юридичної особи, це один із способів створення юридичної особи. Основною відмінністю виділу є те, що в результаті виділу створюється нова юридична особа, яка наділяється певним майном існуючої юридичної особи. При цьому, попередня юридична особа не припиняється.

Наслідком виділу є перехід за розподільчим балансом до нової юридичної особи, що утворилася унаслідок виділу, частини майна, прав та обов`язків юридичної особи, з якої був здійснений виділ, і яка не припиняється, а продовжує функціонувати за зменшеного обсягу активів та пасивів, тобто має місце часткове правонаступництво.

Відповідно до частини третьої статті 109 ЦК України, юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Виділ, який є переходом за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб (стаття 109 ЦК України), не визнається законодавцем видом реорганізації.

Норми ЦК України, що регулюють процедуру виділу, не передбачають правонаступництва, проте перехід прав та обов`язків до новостворюваної особи (осіб) визначається розподільчим балансом, що є актом юридичної особи, з якої виділяється нова особа».

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 по справі №910/2615/18 визначає таке:

«Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов 'язки переходять до правонаступників.

Статтею 109 ЦК України передбачено виділ як різновид створення юридичної особи, при якому припинення існуючої юридичної особи, з якої здійснюється виділ, не відбувається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Отже, виділ не є різновидом припинення юридичної особи, це один зі способів створення юридичної особи. Основною відмінністю виділу є те, що в результаті виділу створюється нова юридична особа, яка наділяється існуючою юридичною особою певним майном. При цьому попередня юридична особа не припиняється.

Відповідно до частини третьої статті 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

....Отже, оскільки внаслідок виділу зберігається і юридична особа,,, з якої, було здійснено виділ, і створюється нова юридична особа, в законі закріплено положення про взаємну субсидіарну відповідальність зазначених юридичних осіб за зобов`язаннями, боржником за якими була юридична особа, з якої здійснено виділ, та які існували перед виділом.».

Постанова Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі №822/2434/16 визначає таке:

«Згідно статті 56 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання може бути утворений шляхом заснування нового або реорганізації (з лиття, приєднання, виділення, поділу, перетворення) діючого (діючих) суб`єкта господарювання з додержанням вимог законодавства.

За змістом частини четвертої статті 59 Господарського кодексу України у разі виділення одного або кількох нових суб`єктів господарювання до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частках майнові права і обов`язки попереднього суб`єкта господарювання.

Відповідно до частини першої статті 109 Цивільного кодексу України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 Податкового кодексу України під реорганізацією платника податків розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає виділення з платника податків інших платників податків, а саме, передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків в обмін на їх корпоративні права, внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Також визначення терміну "виділення" в редакції статті 98 Податкового кодексу України за своєю суттю не є тотожним визначенню терміну "виділ", зазначеному у статті 109 Цивільного кодексу України. Зокрема, згідно з нормами Цивільного кодексу України ''виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб", а згідно з положенням статті 98 Податкового кодексу України "виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків в обмін на їх корпоративні права". При цьому "виділення" для цілей усього Податкового кодексу самим Податковим кодексом України не визначений (ст. 14 не містить визначення такого поняття), а у пункті 98.1 статті 98 Податкового кодексу України чітко зазначено, що таке визначення терміну використовується виключно для цілей статті 98 Податкового кодексу України: "Під реорганізацією платника податків у цій статті розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає будь-яку з таких дій або їх поєднання... "».

Постанова Другого апеляційного суду від 18.04.2023 по справі №480/7472/21 визначає таке:

«Колегія суддів зазначає, що процедура виділення регламентована нормами Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно з п. 1 ст. 56 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) орган, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав га обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Згідно ст. 47 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виділом є створення одного або більше товариств із переданням йому (їм) згідно з розподільним балансом частини майна, прав та обов`язків товариства, з якого здійснюється виділ, без припинення останнього.

На підставі п. 2 статті 109 ЦК України після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно».

Варто відзначити, що згідно ч.ч. 5. 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що виділ по своїй суті не є різновидом реорганізації, а лише способом утворення нової юридичної особи, який не передбачає зміну правового статусу юридичної особи, з якої відбувається виділ.

При цьому, поняття «виділ» в розумінні Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», не є тотожним поняттю «виділення» в розумінні положень Податкового кодексу України.

Таким чином, дія п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, не поширюється та не застосовуються по відношенню до платників податків, які здійснили процедуру виділу.

Так, в силу п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків

Однак, здійснення ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» виділу з нього нової юридичної особи - ТОВ «МОДЕРН-ОПТ» не може розглядатися як окрема підстава для призначення документальної позапланової перевірки відповідно до вимог п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Позаяк, виділ не є реорганізацією, як помилково вважає Заявник.

В силу вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта; перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

За приписами пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. У відповідності до зазначеної норми, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (пункт 94.19.1. ст. 94 ПК України).

При цьому, перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Враховуючи положення пункту 94.10 статті 94 ПК України така перевірка повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно із підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, зокрема, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Податковий орган має право/обов`язок звернутись до суду в порядку загального провадження з дотриманням загальних строків звернення до суду з позовними вимогами про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. При розгляді вимоги щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків до предмета доказування входить, зокрема наявність підстав та дотримання порядку призначення контролюючим органом перевірки та прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС від 26.06.2020 року по справі №280/2993/19.

З огляду на те, відмова ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» у допуску посадових осіб Заявника до її проведення відповідає вимогам чинного законодавства України, вжиття Заявником заходів у вигляді накладення адміністративного арешту на майно ТОВ «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» є необгрунтованим, а подана Заявником до суду Заява про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків від 17.07.2023 є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

За встановлених судом обставин з наведених вище мотивів та підстав суд не вбачає підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підстави для вирішення питання щодо повернення судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 242, 245, 246, 250, 255, 283, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЛАЙЗ КОМПАНІ» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.