Справа № 340/1893/23
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/1893/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь місцевого бюджету Світловодської територіальної громади Кіровоградської області (назва отримувача: ГУК у Кіров.обл./тг м.Світлов/11010500; 37918230; номер рахунку UA0011563; код класифікації доходів бюджету 11010500) заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в сумі 23796,14 грн. в т.ч. 23796,14 грн. пені.

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (назва отримувача: ГУК у Кіров.обл./Кіров обл/14060100; код отримувача 37918230; номер рахунку UA0011001; код класифікації доходів бюджету 11010500) заборгованість з податку на додану вартість в сумі 34913,69 грн. в т.ч. 34913,69 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг, який в добровільному порядку відповідач не погасив, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу.

Ухвалою від 17.04.2023 року суддя залишала без руху позовну заяву Головного управління ДПС у Кіровоградській області. 03.05.2023 року від позивача суду надійшли письмові пояснення.

На виконання та відповідно до частин 3 та 4 статті 171 КАС України суддею сформовано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, а також додатково направлено запит до Управління ДМС України у Кіровоградській області про встановлення реєстрації місця проживання відповідача у цій справі.

Ухвалою судді від 08.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Вказану ухвалу судді було надіслано відповідачу на його адресу, що вказана у витязі з Єдиного державного демографічного реєстру, однак до суду повернувся конверт, з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно пункту 5 частини 6 статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 01 квітня 2019 року в справі №9901/811/18 (адміністративне провадження № П/9901/911/18).

Отже, враховуючи те, що копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу, зазначену в офіційних відомостях Єдиного державного демографічного реєстру, однак, поштове відправлення повернулось до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання", суд вважає відповідача належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, а також про порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Від відповідача до суду клопотань, пояснень, відзиву на позовну заяву не надходило, про порушення провадження у справі відповідач повідомлений, відповідно приписів КАС України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 21.06.2023 року по 30.06.2023 року включно суддя Казанчук Г.П. тимчасово не здійснювала правосуддя у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Приписами пункту 15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 в період з 23.04.1992 р. по 15.07.2014 р. був зареєстрований, як фізична особа підприємець. Місцезнаходженням його як фізичної особи-підприємця вказано АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи суд убачає, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має податковий борг з податку на додану вартість в сумі 34913,69 грн. Вказана сума заборгованості являється пенею, яка була нарахована за період з 28.10.2013 р. по 24.01.2021 р., у зв`язку зі сплатою боргу по податковому повідомленню - рішенню № /0 від 04.08.2010 року.

Також відповідач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 23796,14 грн. Вказана сума заборгованості також являється пенею, яка була нарахована за період з 01.11.2013 р. по 24.01.2021 р., у зв`язку зі сплатою боргу по податковому повідомленню рішенню № /0 від 04.08.2010 року.

Оскільки в добровільному порядку відповідач не погасив вказану заборгованість, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд стягнути з відповідача кошти у рахунок погашення податкового боргу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України, на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Суд зауважує, що у справах про стягнення боргу предметом доказування підлягають обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, зокрема, встановлення факту його сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту, перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі, в черговості, та за рахунок платежів, встановлених Податковим кодексом України.

Так, відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Вказане повноваження контролюючого органу кореспондується також з положеннями пункту 87.11 статті 87 ПК України.

Отже, законодавством встановлено обов`язок контролюючого органу вчиняти дії щодо забезпечення стягнення з платника податків податкового боргу, в тому числі, шляхом звернення з відповідним позовом до суду.

Разом з тим, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначене узгоджується також з встановленим приписами статті 59 ПК України обов`язком контролюючого органу надіслати платнику податків, у якого виник податковий борг, податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Тому обов`язковою передумовою для звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу є надіслання платнику податків податкової вимоги.

Нормами пункту 42.2 статті 42 ПК України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Зазначене кореспондується з пунктом 6 Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи в розумінні статті 45 ПК України визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

У позовній заяві, місцем проживання ОСОБА_1 позивач зазначив: АДРЕСА_1 . До позовної заяви було додано ідентифікаційні дані ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), де місцем проживання зазначено: АДРЕСА_1 .

Після надходження вказаної справи до суду на виконання та відповідно до частин 3 та 4 статті 171 КАС України суддею сформовано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, а також додатково направлено запит до Управління ДМС України у Кіровоградській області про встановлення реєстрації місця проживання відповідача у цій справі.

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру суд убачає, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 29.08.2016 року й до моменту звернення позивача до суду з цим позовом адресою реєстрації є АДРЕСА_2 (а.с.19-20).

УДМС України у Кіровоградській області у відповідь на судовий запит місце реєстрації ОСОБА_1 з 20.08.2016 року вказало АДРЕСА_3 (а.с.35).

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX ''Про утворення та ліквідацію районів'' утворено, зокрема, у Кіровоградській області: Олександрійський район (з адміністративним центром у місті Олександрія) у складі територій Великоандрусівської сільської, Новопразької селищної, Олександрійської міської, Онуфріївської селищної, Пантаївської селищної, Петрівської селищної, Попельнастівської сільської, Приютівської селищної, Світловодської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Водночас, у пункті 3 зазначеної постанови вказано про ліквідацію у Кіровоградській області: Благовіщенський, Бобринецький, Вільшанський, Гайворонський, Голованівський, Добровеличківський, Долинський, Знам`янський, Компаніївський, Кропивницький, Маловисківський, Новгородківський, Новоархангельський, Новомиргородський, Новоукраїнський, Олександрівський, Олександрійський, Онуфріївський, Петрівський, Світловодський, Устинівський райони.

Тобто, з огляду на перейменування села та зміни адміністративного устрою, вказані документи свідчить про те, що відповідач з 2016 року змінив місце рієстрації.

Отже, з наявних у справі доказів суд доходить висновку, що, починаючи з серпня 2016 року до дати винесення податкової вимоги та до звернення позивача до суду з цим позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно пункту 70.1 статті 70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.

До тверджень представника позивача про те, що оскільки позивач всупереч вимогам пункту 70.7 статті 70 ПК України не подав до контролюючого органу відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки (в тому числі місця проживання (податкової адреси) протягом місяця з дня виникнення таких змін, у позивача відсутні дані, які б свідчили, що відповідач проживає за іншою адресою, суд відноситься критично та вважає, що вказане не може слугувати безумовною підставою для задоволення позовних вимог.

Відтак, відповідно до підпункту 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 ПК України (в редакції чинній станом на серпень 2016 року), органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб, подають безоплатно в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, контролюючим органам інформацію про фізичних осіб, які зареєстрували своє місце проживання у відповідному населеному пункті чи місце проживання яких знято з реєстрації в такому населеному пункті, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також про втрачені, викрадені паспорти громадянина України у п`ятиденний строк з дня надходження відповідних заяв фізичних осіб та про паспорти громадянина України померлих громадян щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

У пункті 70.6 статті 70 ПК України вказано, що порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 р. № 1386 ''Про затвердження Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів'' (далі Порядок надання інформації про платників податків) визначений механізм подання відповідно до Податкового кодексу України та Закону України "Про інформацію" суб`єктами інформаційних відносин контролюючим органам інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів.

Згідно пункту 5 Порядку надання інформації про платників податків Мін`юст та ДМС подають щомісяця до 10 числа (у разі наявності технічної можливості - щоденно) ДПС інформацію про внесення до відповідних реєстрів або зміну даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату і місце народження, місце проживання, громадянство, серію та номер свідоцтва про народження, паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, ким і коли виданий документ).

У пункті 6 Порядку надання інформації про платників податків органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та інші суб`єкти інформаційних відносин подають ДПС та/або її територіальним органам за місцезнаходженням інформацію про платників податків, пов`язану з їх реєстрацією, нарахуванням та сплатою податків і зборів, а також контролем за дотриманням податкового законодавства.

Таким чином, суд вважає, що контролюючий орган повинен був перевірити чи не відбулось зміни податкової адреси платника податків - фізичної особи вже після припинення ФОП ОСОБА_1 2014 рік), а отже повинен направляти податкову вимогу за дійсною адресою.

Суд також зазначає, що контролюючий орган безумовно наділений повноваженнями щодо вчинення дій, спрямованих на стягнення з платників податків суми наявного податкового боргу. Разом з тим, реалізація зазначеного повноваження повинна здійснюватися на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, тобто з дотриманням визначеної процедури.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 12.07.2022 року у справі 160/7345/20 та від 28.08.2018 року у справі №802/467/16-а у подібних правовідносинах.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вищезазначених вимог податкового законодавства ГУ ДПС у Кіровоградській області надіслало ОСОБА_1 податкову вимогу №0-1127 від 18.01.2022 року. Зазначена податкова вимога була скерована на адресу: АДРЕСА_1 та у зв`язку з не врученням адресату була повернута органом поштового зв`язку до контролюючого органу (а.с.10-11).

Водночас, як встановлено вище судом, що з серпня 2016 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане підтверджується інформацією Єдиного державного демографічного реєстру.

За таких обставин, оскільки податкові вимоги форми Ф №40006-13 від 22.02.2021 та №03-1305 від 09.02.2022 направлялись на адресу, за якою відповідач не зареєстрований, вказане рішення податкового органу вважається не врученим, а відповідач вважається таким, що не повідомлений про наявність податкового зобов`язання.

Станом на день формування податкової вимоги та скерування такої не за адресою місця реєстрації відповідача, останній не міг знати про суму нарахованого йому податкового боргу.

В постанові від 10 червня 2021 року по справі №826/14316/18 Верховний Суд вказав, що податкова вимога (яка надсилається в порядку, визначеному для надсилання податкового повідомлення-рішення) повинна бути надіслана контролюючим органом на адресу за місцем проживання платника податків або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи; в протилежному випадку, у разі допущення контролюючим органом помилки при відправленні такої вимоги, зокрема, в частині невірного зазначеної адреси платника податків, така вимога вважається неврученою платнику податків, а платник податків - не повідомлений належним чином про наявність податкового зобов`язання.

Оскільки встановлені у справі обставини підтверджують те, що податкова вимога №0-1127 від 18.01.2022 року податковим органом не була надіслана відповідачу на адресу відповідача, у зв`язку з чим вручена не була, відтак суд доходить висновку про передчасність звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача спірного податкового боргу у зв`язку з його несплатою.

При цьому суд наголошує, що в межах даного рішення судом не заперечується наявність у відповідача заявленого до стягнення податкового боргу, а лише вказується про необхідність дотримання визначеної ПК України процедури його стягнення, адже за відсутності належних доказів вручення відповідачу податкової вимоги, звернення до суду із вимогами щодо стягнення відповідного боргу є передчасним.

З огляду на викладене, а саме відсутність доказів, які б надали можливість пересвідчитись, що податковим органом було належним чином повідомлено відповідача про наявність податкового боргу, визначеного податковою вимогою №0-1127 від 18.01.2022 року, суд стверджує, що позивачем порушено порядок надіслання податкової вимоги, а відтак, у нього відсутнє право вимагати сплату боргу в судовому порядку.

Оскільки податкова вимога, направлялась відповідачу не за місцем його реєстрації та отримана ним не була, сума заборгованості у розмірі 58709,83 грн., яка заявлена до стягнення, не може вважатися узгодженою та не набула статусу податкового боргу, отже не може бути стягнута за рішенням суду.

Аналогічної позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року під час розгляду адміністративної справи №826/14316/18 (адміністративне провадження №К/9901/4565/20).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 132, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК