Справа № 211/530/21
Суддя: Ткаченко А. В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/530/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Ткаченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу №211/530/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Карпенко Яни Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративною позовною заявою, в якій просив суд: визнати протиправною та скасувати постанови серії ЕАН №3655521 від 11 січня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.; провадження по справі закрити.

В обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що 06 січня 2021 року він їхав за кермом автомобіля, разом з ним як пасажир їхала ОСОБА_2 , направлялись вони із смт. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області до м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі заднього номерного знаку. Однак, цього ж дня приблизно о 22.50 год. він був зупинений працівником поліції з причини відсутності освітлення заднього номерного знаку. На місці зупинки транспортного засобу він заявив клопотання про надання йому доказів вчинення адміністративного правопорушення, на що інспектор надав йому для огляду відео. Переглядом відеофрагменту, наданого інспектором, чітко видно, що задній номерний знак на його автомобілі освітлений та добре читаємий, а тому зазначив, що його зупинка та посилання інспектора на допущення порушення п.2.9 «в» ПДР України є безпідставними. Однак інспектор проігнорував його доводи та виніс оскаржувану постанову. Позивач зауважив, що інспектор діяв упереджено, оскільки ще при зупинці транспортного засобу завчасно висловив свій висновок про його винуватість. Окрім того, ОСОБА_1 вказав, що на момент початку руху автомобіля освітлення заднього номерного знаку було, в той час як конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, а відтак він не міг знати про виникнення під час руху такої несправності. Поміж іншим, під час руху транспортного засобу не можливо спостерігати, чи працює освітлення номерного знаку, як і спрогнозувати, коли воно може вийти з ладу. До того ж згідно з положеннями ПДР України, відсутність освітлення номерного знаку не є перешкодою для подальшого руху автомобіля і не загрожує безпеці дорожнього руху. Зважаючи на викладене, позивач вважає винесену інспектором постанову протиправною та незаконною, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2021 року матеріали позову передано для розгляду за підсудністю до Саксаганського районного суду.

За результатами автоматизованого розподілу матеріали позову передано в провадження судді Ткаченку А.В.

Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року адміністративний позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.14-15).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, в порядку ч.4 ст.47 КАС України відповідач інспектор полку ПП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Карпенко Я.П. подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Відповідач зазначила, що 06 січня 2021 року приблизно о 22.55 год. під час здійснення патрулювання на автодорозі по вул. Старовокзальна біля буд.6 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області нею було помічено транспортний засіб марки ЗАЗ Sens, р/н НОМЕР_1 , який рухався в темну пору доби з неосвітленим заднім номерним знаком, що є порушенням п.2.9 «в» ПДР України. У зв`язку з цим з дотриманням вимог закону вона зупинила водія, відрекомендувалася йому відповідно до вимог п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повідомила причину зупинки та попросила пред`явити водійське посвідчення та документи на автомобіль. На запитання чому водій рухався в темну пору доби із неосвітленим заднім номерним знаком, останній відповів, що начебто все працювало. При цьому факт допущеного позивачем правопорушення зафіксовано на відеозапис з відеореєстратора працівників поліції, який було надано позивачеві для перегляду. За наслідками розгляду справи, після з`ясування обставин справи та оцінки всіх наявних доказів, інспектор дійшла висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП та винесла постанову серії ЕАН №3655521 від 11 січня 2021 року. До того ж факт керування транспортним засобом позивачем не оспорюється, що слідує зі змісту пред`явленого ним позову. Таким чином, на думку відповідача, за результатами розгляду справи нею законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп. Пред`явленням ним позову, на переконання відповідача, ОСОБА_1 має намір спотворити дійсні обставин справи та ухилитись від адміністративної відповідальності за вчинене ним порушення, факт якого є доведеним.

Відповідь на відзив в межах встановленого строку позивач не подав, додаткового часу для цього не потребував.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за відсутності сторін та інших учасників справи з урахуванням їх позиції по справі та поданих заяв. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06 січня 2021 року о 22.55 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Sens, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Старовокзальна, біля буд.6 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, де був зупинений працівниками поліції з посиланням на допущення порушення п.2.9 «в» ПДР України. Вказана обставина визнана учасниками справи, а тому в силу ч.1 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕАН №3655521 від 11 січня 2021 року, винесеної інспектором ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Карпенко Я.П. слідує, що 06 січня 2021 року о 22.55 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Sens, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі вул. Старовокзальна, біля буд.6 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби. Правопорушення зафіксовано на боді-камеру 00097, 00135 та відеореєстратор. Своїми діями водій порушив п.2.9 «в» ПДР України. За фактом виявленого правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.5).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.6 ст.121 КУпАП, в порядку скороченого провадження.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута в приміщенні Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП поліцейським ПП Карпенко Я.П. як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з дотриманням вимог ст.ст.222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року за №1376, а тому доводи позивача стосовно її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням позивача ОСОБА_1 стало допущення ним порушення вимог п.2.9 «в» ПДР України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Аналогічні приписи закріплено у п.1.3 ПДР України.

Частиною 6 ст.121 КУпАП (в редакції, чинній станом на день вчинення адміністративного правопорушення - 06 січня 2021 року) передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів, перевернутим чи неосвітленим, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.9 (в) ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Як визначено ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Отже, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

З огляду на те, що в силу п.9 ч.1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відеоспостереження за дотриманням позивачем ПДР України інспектором ПП Карпенко Я.П. зафіксовано у встановленому законом порядку, а сам відеозапис як доказ досліджувався нею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України посилання на відеофіксацію порушення є безпосередньо в оскаржуваній постанові, тому суд визнає його як належний та допустимий доказ.

Відтворенням відеозапису з відеореєстратора, наданого відповідачем на диску CD-R, судом встановлено, що навідеозаписі зафіксовано рух поліцейського автомобіля за автомобілем ЗАЗ Sens о 22.55 год. 06 січня 2021 року, чітко розібрати номерний знак автомобіля неможливо, освітлення заднього номерного знаку відсутнє. Лише під час зупинки транспортних засобів на світлофорі можливо було визначити номерний знак автомобіля - р/н НОМЕР_1 , однак також чітко видно відсутність освітлення заднього номерного знаку.

Оглядом відеозапису, дослідженням матеріали справи судом не встановлено будь-яких істотних порушень в діях відповідача, які можна було б розцінити як доказ незаконності оскаржуваної постанови і відсутність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, в той час як постанова достатньо повно обґрунтована відповідачем та відповідає вимогам закону, факт виявленого порушення є доведеним.

Доводи позивача про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із не роз`ясненням процесуальних прав, неврученням постанови суд вважає неспроможними, оскільки в матеріалах справи наявні докази оскарження позивачем постанови інспектора ПП в позасудовому порядку шляхом подання скарги керівництву Полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП (відповідь від 16 січня 2021 року №Б-53/41/1911/02-2021, а.с.4). Проте, в чому саме полягає незаконність оскаржуваної постанови, якими правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він не міг скористатись під час розгляді справи про адміністративне правопорушення, та які його права були порущені інспектором, позивачем не вказано.

Таким чином, наведені позивачем доводи без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Враховуючи, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт допущення позивачем порушення п.2.9 «в» ПДР України, що визначає правомірність його зупинки працівниками поліції, накладення інспектором ПП адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП із дотримання принципу законності та з "...досягненням справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи", суд приходить до висновку про законність та правомірність винесеної ним постанови, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно з ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів сплати судового збору позивачем при зверненні до суду. Зважаючи на це суд вважає за необхідне несплачений позивачем судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. стягнути з нього в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. Посилання позивача на звільнення його від сплати судового збору є помилковими, оскільки Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17) відступила від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13 грудня 2016 року (провадження №21-1410а16) та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст.287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст.ст.2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Хоча й несплата позивачем судового збору за пред`явлення позову встановлена після відкриття провадження, однак не позбавляє суд права стягнути цей судовий збір в дохід держави при ухваленні рішення. Залишення позову без розгляду з підстав несплати позивачем судового збору - є правом суду, а не обов`язком.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Карпенко Яни Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Постанову серії ЕАН №3655521 від 11 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, винесену інспектором Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Карпенко Яною Петрівною - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з моменту його підписання безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інспектор Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Карпенко Яна Петрівна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська 11.

Рішення суду складено та підписано 18 липня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко