Справа № 420/7684/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7684/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попова В.Ф.

секретар Стрєзєва А.В.,

за участю:

представниці відповідача Язаджи В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю РОСТ ТРЕЙДИНГ до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA500370/2023/000020/2 від 10.03.2023 року;

- протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500370/2023/000060 від 10.03.2023 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю РОСТ ТРЕЙДИНГ суму судового збору у визначеному розмірі та витрати на проведення експертного висновку від Київської ТПП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого товару. При визначенні митної вартості товару декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України (далі - МКУ) та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. На думку позивача, відповідач безпідставно витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для сумнівів щодо правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару. За сукупністю наведених обставин, позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 14.04.2023р. відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін.

04.05.2023р. ухвалою суду за клопотанням відповідача призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні.

23.05.2023р. ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

19.06.2023р. ухвалою суду призначено справу до розгляду в режимі відео конференції.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представниця відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Зазначила, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МКУ контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність у документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог МКУ, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. За результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. За допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим. Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття оскаржуваного рішення діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ "РОСТ ТРЕЙДИНГ". З огляду на це, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, зокрема адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив, інші письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд доходить до наступних висновків.

Між ТОВ "РОСТ ТРЕЙДИНГ" (Україна) "Покупець" та Company М.К. Salt- SHERIF MOHAMED ABDELMAGUID HASHY (Єгипет) "Продавець" укладено контракт від 01.10.2022р. № 1/2022, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар й оплатити його на умовах даного Контракту. Поставки здійснюються на умовах CFR (Інкотермс-2010), Ізмаїл, Україна.

10.03.2023р. ТОВ "РОСТ ТРЕЙДИНГ" звернулось до митного пункту "Ізмаїл" пункту пропуску "Ізмаїльський морський торговельний порт" з метою митного оформлення товару сіль для промислового використання (включаючи очищення), крім консервування чи виготовлення харчових продуктів, для споживання людьми або годівлі тварин: протиожеледна кам`яна сіль в біг-бегах.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 23UA02U7 від 10.03.2023р. позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД.

Митна вартість товару визначена позивачем згідно зі статтями 57, 58 МКУ за основним методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються).

Митний орган надіслав запит про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. TOB "РОСТ ТРЕЙДИНГ" надало відповідь про відсутність додаткових документів.

10.03.2023р. митний орган видав рішення щодо коригування вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2023/000020/2.

У графі 33 оскаржуваного рішення митним органом наведено наступний перелік підстав для коригування вартості товару:

- відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов?язаних із пакуванням. Згідно з п. 5 контракту товар доставляється в упаковці, яка повинна бути вкрита целофановою плівкою. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов?язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару, проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

- у наданому до митного оформлення коносаменті від 24.02.2023р. №6 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- згідно з п. 3.2 контракту оплата за товар проводиться на підставі рахунку-фактури і визначається для кожної поставки окремо, проте у наданих до митного оформлення платіжних дорученнях № 46-52, 55-57 в графі «призначення платежу» йде посилання на інший документ, а саме: на рахунок-проформу від 30.01.2023р. №300123. Таким чином стає незрозумілим, як саме здійснювалась передплата за товар та як саме суму передплати, наданої відповідно до платіжних інструкцій, співставити з партією товару;

- декларантом подано зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.10.2022р. № 01/2022, окремі ділянки якого містять сліди неодноразового сканування та повторного друку. Крім того аркуші зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів з першого по п?ятий не пронумеровані, з першого по четвертий не підписані сторонами договору, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки;

- згідно з п. 9 зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів від 01.10.2022р. №01/2022, ризики переходять на Покупця з моменту постачання товару, яке може також призвести до необхідності оплати демереджу судна. У наданих до митного оформлення документах не міститься відомостей щодо страхування вантажу та можливого демереджу, що не дає змоги перевірити правильність визначення митної вартості товарів;

- у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження від 27.02.2023р. № А 1003846 міститься відомості щодо іншого, ніж вказаний у МД код товару;

- відсутній сюрвеерний звіт (SGS), згідно п. 4.4. контракту купівлі-продажу товарів від 01.10.2022р. №01/2022р.;

- на всіх, наданих до митного оформлення платіжних інструкціях підписи та печатка ПАТ «МТБ БАНК» розташовані на окремому аркуші, що в свою чергу може свідчити, що даний документ може містити ознаки підробки.

Крім того, митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (№ UA500370/2023/000060 від 10.03.2023 року).

Товариство в позовній заяві зазначає, що було вимушено подати повторно декларацію на умовах ст. 55 МК України, а саме п. 7, - у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X МКУ на строк 90 днів з дня випуску товарів. Оформлення вищезазначеного товару позивачем було здійснено та випущеного у вільний обіг за МД (№ 23UA27U1 від 10.03.2023 року) з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач вважає, що коригування митної вартості митницею є протиправним, тому звернувся до суду з даним позовом. ТОВ "РОСТ ТРЕЙДИНГ" зазначає, що понесло збитки у сумі 815808,90 грн за рахунок надмірно сплачених митних платежів, через коригування вартості товару митницею.

Згідно з ч. 1 ст. 49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МКУ митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості передбачений ч. 2 ст. 53 МКУ.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МКУ забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні, у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Водночас, частиною третьою статті 53 МКУ встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Наведена норма визначає перелік таких документів.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Згідно з положеннями пункту третього частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Згідно зі статтею 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч. 5 ст. 54 МКУ митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МКУ, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом рішення про коригування митної вартості за другорядним методом (резервним методом). За змістом вказаного рішення підставою його прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості. Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту, від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларант не надав достатнього обсягу додаткових документів, які б спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, митну вартість товару визначено відповідачем за другорядним методом.

Так, однією з підстав для коригування митної вартості зазначено відсутність даних щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов?язаних із пакуванням. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до умов контракту №01/2022 від 01 жовтня 2022 року п. 5 "Товар за цим Договором доставляється в упаковці, що забезпечує безпеку Товару від будь-яких можливих пошкоджень під час перевезення, у тому числі морським шляхом. Упаковка повинна бути покрита целофановою плівкою". Згідно з інвойсом № 300123 від 30.01.2023р. поставка здійснювалась на умовах CFR Port Izmail, Ukraine. Оскільки ризики переходять з моменту завантаження на борт судна, товар до цього моменту вже упакований, тому пакування включене у вартість. Відтак, така підстава є необґрунтованою.

Наступною підставою митний орган визначив відсутність даних щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов?язаних з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Суд зазначає, що відповідно до умов контракту та правил Інкотермс 2010 витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару вже включені до вартості, яка відображена у відповідних супровідних документах, а тому надання додаткових документів, в яких в тому числі й окремо визначається вартість пакування та навантаження митним законодавством не передбачається. А відтак, вказана обставина не може бути підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості.

Митний орган зазначив, що у наданому до митного оформлення коносаменті від 24.02.2023р. №6 містяться відомості щодо оплати фрахту за чартер партією, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару. Суд вважає, що наведене не може бути підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості з огляду на те, що відповідно до п. 4.4 Контракту № 01/2022 від 01 жовтня 2022 року "Поставка Товару здійснюється однією партією кожного інвойсу, при цьому на адресу покупця направляються оригінали документів...", у тому числі і коносамент. Відповідно до правил Інкотермс 2010 поставка Товару здійснювалась на умовах CFR Port Izmail, Ukraine, про що зазначено у інвойсі. Умови CFR (Вартість і фрахт) вже його включають. За цими умовами, продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно та сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

Щодо посилання у платіжних дорученнях № 46-52, 55-57 в графі «призначення платежу» на рахунок-проформу від 30.01.2023р. №300123, а не на рахунок-фактуру від 30.01.2023р., то таку підставу суд відхиляє, оскільки це один і той же документ про що також свідчить його дата та номер.

Крім того, оформлення платіжних документів не впливає на митну вартість товару. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку із цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю, а тому навіть якщо є суперечності між цими відомостями, вони не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та для витребування додаткових документів.

Надані суду платіжні документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (сіль). При електронній ідентифікації клієнта банком, за допомогою апаратного цифрового ключа, - його підпис на платіжних документах не вимагається. Платіжка займає увесь розмір аркуша формату A4, печатка банку та підпис проставлені на іншій сторінці. Доказів підробки платіжних документів митницею не надано. Тому вказівка на таку підробку є лише припущенням.

Так само є безпідставними доводи про ознаки підробки зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу товарів № 01/2022 від 01.10.2022р., оскільки технічні недоліки копіювання договору не можна ототожнювати із підробкою документа. Крім того, матеріали справи містять належно засвідчену копію договору, з якої не вбачається наведених митницею недоліків. Представниця відповідача у судовому засіданні не змогла зазначити які саме частини договору є такими, що унеможливлюють зрозуміти його зміст чи свідчать про підробку.

Також варто зауважити, що у судовому засіданні представниця відповідача на питання головуючого не навела законодавчо закріплених вимог щодо нумерації та підпису кожної сторінки зовнішньоекономічного договору, тому суд відхиляє таку підставу для коригування.

Висновок митниці щодо відсутності відомостей щодо можливого демереджу суд також відхиляє, оскільки демередж зазвичай завдає збитки продавцю через збільшення вартості загального фрахту. Відповідно до правил Інкотермс 2010 поставка товару здійснювалась на умовах CFR Port Izmail, Ukraine, що передбачає сплату перевезення продавцем, який зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно та сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення.

Окрім того, за відсутності демереджу відсутні й відповідно відомості щодо такої витрати.

Доводи митниці про те, що у наданому до митного оформлення сертифікаті про походження від 27.02.2023р. № А 1003846 містяться відомості щодо іншого, ніж вказаний у МД коду товару, суд вважає помилковими, оскільки митна вартість не встановлюється на підставі сертифікату про походження товару.

Відсутність сюрвеерного звіту (SGS), згідно з п. 4.4. контракту купівлі-продажу товарів від 01.10.2022р. №01/2022р. не є підставою для коригування митної вартості та не свідчить про її неправильне визначення декларантом, оскільки на її підтвердження надано увесь необхідний перелік документів відповідно до ст. 53 МКУ.

Відповідач не обґрунтував підстав для витребування додаткових документів, оскільки в наданих при митному оформленні документах не було розбіжностей щодо митної вартості товарів. Тому вимога протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару, має гуртуватись насамперед на виявлених розбіжностях у наданих до митного оформлення документів, що можуть вплинути на визначення митної вартості, або які ознаки підробки були виявлені, або які відомості відсутні у наданих документах. Відповідачем не доведено, що подані позивачем документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Відповідач не повідомив декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження.

Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Необхідно зауважити, що митна вартість у цьому спорі визначалась митним органом на основі інформації з баз даних щодо декларування подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснювалось раніше.

Дослідивши предмет декларування у цьому спорі та предмет декларування у наданих митницею деклараціях, суд зазначає, що ці товари не є ідентичними, зокрема, якісні характеристики та виробник солі відмінні у цих деклараціях.

Крім того, митним органом у графі 33 оскаржуваного рішення не зазначено інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Таким чином, доводи відповідача щодо наявності підстав для коригування митної вартості товарів у цьому спорі ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МКУ. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Фактичні обставини, на які вказав відповідач у рішенні про коригування митної вартості, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють товариство права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.

Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості покладається на відповідача в силу закріпленої в ч. 7 ст. 54 Митного кодексу презумпції правомірності дій декларанта.

На підставі викладеного, суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність застосування резервного методу при визначенні митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів у цьому спорі діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд визнає протиправним та скасовує таке рішення.

Скасовуючи рішення про коригування митної вартості товарів, суд тим самим підтверджує факт відсутності неправильності визначення декларантом митної вартості товарів. Відсутність цієї обставини свідчить про відсутність підстав для відмови у прийнятті митної декларації. Відмову, вчинену органом доходів і зборів за відсутності цієї обставини, слід вважати необґрунтованою, а необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень з огляду на п. 3 ч. 3 ст. 2 КАС є підставою для скасування такого рішення. Отже, скасування судом рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. 242 - 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500370/2023/000020/2 від 10.03.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500370/2023/000060 від 10.03.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (, 65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю РОСТ ТРЕЙДИНГ (, 36007, м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, буд. 37) судовий збір у сумі 12237,13 грн (дванадцять тисяч двісті тридцять сім гривень 13 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 червня 2023 року.

Суддя Попов В.Ф.