Справа № 320/9952/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року № 320/9952/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт.Бізнес Груп» до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича, треті особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт.Бізнес Груп» звернулось до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича з вимогами:

- визнати дії Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича, щодо накладення арешту на майнові (корпоративні) права фізичної особи ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме частки у статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП» () у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 2058768,00 грн. - протиправними;

- зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича, зняти арешт з частки фізичної особи ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) в статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗ ГРУП» () у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 2058768,00 грн., про що повідомити позивача та суд.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Разом із позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив суд забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо майнових (корпоративних) прав фізичної особи ОСОБА_1 , а саме: частки у статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП» у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 2058786,00 грн., що заарештовано на підставі постанови про арешт майна боржника НОМЕР_2 від 10.11.2022.

За результатами розгляду вказаної заяви, судом постановлена ухвала від 17.04.2023 про відмову у забезпеченні позову.

Обґрунтуванням адміністративного позову є протиправність дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 щодо накладення арешту на майнові (корпоративні права), а саме частки у статутному капіталі позивача, яка належить ОСОБА_1 у сумі 2 058 768,00 грн. Товариством пояснено, що у ході іншого виконавчого провадження вже було вчинено дії, спрямовані на реалізацію вказаної частки у статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП», зокрема тричі організовано електронні торги, але частка залишилась нереалізованою, а стягувач у виконавчому провадженні не виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно. Тому, позивач переконаний, що спірне накладення арешту відповідачем має ознаки повторного стягнення за одним і тим же виконавчим документом, що не допускається чинним законодавством.

На думку позивача, неправомірні дії приватного виконавця порушують права та інтереси ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП», оскільки товариство несе репутаційні втрати, має негативний морально-психологічний настрій співробітників та має обмеження щодо отримання інвестицій та кредитів для здійснення діяльності.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмовий відзив, в якому зазначив про правомірність та правову обґрунтованість своїх дій щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майнові (корпоративні) права боржника - частку у статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП». Наголосив, що у встановленому законодавством порядку отримав заяву про відкриття виконавчого провадження та виконавчий документ, на підставі чого, після перевірки достовірності вказаної стягувачем інформації, вчинив відповідні виконавчі дії. Приватний виконавець вказує, що у рамках відкритого ним виконавчого провадження НОМЕР_2 не вчинялись дії щодо передачі частки боржника у статутному капіталі на реалізацію на які посилається позивач, а виконавчі дії, здійснені іншим приватним виконавцем в іншому виконавчому провадженні, не стосуються накладеного ним арешту.

Також відповідачем висловлена думка щодо відсутності порушень прав позивача, адже накладення арешту на майнові (корпоративні) права ОСОБА_1 , який є учасником ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП» та боржником у виконавчому провадженні, обмежує виключно права такого учасника щодо розпорядження своїми корпоративними правами та не є втручанням у господарську діяльність товариства.

У судове засідання, призначене на 26.04.2023 прибув представник позивача, представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився.

Під час судового засідання судом розглянуто клопотання про об`єднання справ в одне провадження та протокольною ухвалою суду вирішено відмовити у задоволенні заявленого клопотання.

У судове засідання, яке відбулось 04.05.2023 прибули представник позивача та відповідач. Позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі та надав суду письмову відповідь на відзив, в якій додатково аргументував протиправність дій відповідача тим, що останній почав примусове виконання рішення за заявою, яка була подана неналежним заявником та щодо неналежного стягувача.

Відповідач адміністративний позов не визнав, наголошував на відмові у його задоволенні.

У ході судового засідання на обговорення було винесено питання про залучення до участі у справі третіх осіб: ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «Райффайзен Банк». Протокольною ухвалою суду вирішено вказане питання та залучено третіх осіб.

У наступне судове засідання, призначене на 11.05.2023, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули. Разом із цим, на адресу суду надійшли клопотання від представника позивача, від відповідача та від АТ «Райффайзен Банк» про розгляд справи без їх участі.

На підставі вказаного, керуючись приписами ч.3 ст. 194, ч. 9 ст. 205 КАС України, суд протокольною ухвалою від 11.05.2023 вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши її учасників, оцінивши надані докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 242/4382/15-ц від 20.01.2020, що видав Донецький апеляційний суд, відповідно до якого, суд вирішив: стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ТОВ «Енерджі Стар» заборгованість за Кредитним договором про Овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів № 015/01-03-3/00628 від 14.05.2014 р. та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року в розмірі 300 557,56 грн за тілом кредиту, в розмірі 41 499,01 за відсотками, всього 342056,57 грн (триста сорок дві тисячі п`ятдесят шість гривень п`ятдесят сім копійок).

Судом встановлено, що 10.11.2022 на підставі заяви AT «Райффайзен Банк» про відкриття виконавчого провадження, відповідачем було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2, про що винесено відповідну постанову.

У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач зазначив, що ОСОБА_1 (боржник) є засновником та володіє майновими (корпоративними) правами, а саме часткою у статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП» у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 2 058 786,00 грн.

Зазначена інформація підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку із цим, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Мойсеєм Іваном Михайловичем винесено постанову від 10.11.2022 про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майнові (корпоративні) права, а саме частку у статутному капіталі ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП», у розміні внеску до статутного фонду в сумі 2 058 786,00 грн, що належить боржнику ОСОБА_1 .

20 лютого 2023 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просило зняти арешт з частки у статутному капіталі ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП», яка належить ОСОБА_1 .

Листом від 06.03.2023 №257-7031794/22, приватний виконавець відповів, що ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП» не є стороною або іншим учасником виконавчого провадження НОМЕР_2, а підстави для зняття арешту відсутні. Також роз`яснено, що особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На думку позивача, арешт частки у статутному капіталі ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП», яка належить ОСОБА_1 накладено відповідачем протиправно, у зв`язку із чим, він звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами.

У відповідності до статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII закріплено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять заяву АТ «Райффайзен Банк» про відкриття виконавчого провадження, яка згідно відбитку печатки Виконавчого округу Київської області отримана приватним виконавцем Мойсей Іваном Михайловичем 10.11.2022 та зареєстрована за вхідним №18.

Додатком до зазначеної заяви є виконавчий лист Селидівського міського суду Донецької області №242/4382/15-ц від 20.01.2020. Рішення суду набрало законної сили 04.12.2019, строк пред`явлення виконавчого листа - 3 роки, тобто до 05.12.2022.

Досліджений судом виконавчий лист також містить відмітку державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу 10.11.2022 із зазначенням причини повернення - п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За наведених обставин, суд вважає, що відповідачем на підставі та у відповідності до вимог виконавчого законодавства розглянуто одержану заяву, якою повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання та прийнято рішення, оформлене постановою про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.

Разом із цим, суд вважає безпідставними посилання представника позивача на те, що із заявою про відкриття виконавчого провадження звернулась неуповноважена особа, а відповідачем визначено неналежного стягувача, адже такі доводи не знайшли свого підтвердження. Зміст та реквізити постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2022 НОМЕР_2 відповідають резолютивній частині рішення Селидівського міського суду Донецької області.

Важливим для зазначення на думку суду є також те, що звертаючись до суду із даним адміністративним позовом, Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ.БІЗНЕС ГРУП» не оскаржуються дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, тобто не заявлено відповіді позовні вимоги.

Згідно статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Разом з тим, статтею 56 наведеного Закону визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Статтею 53-1 Закону №1404-VIII регламентовано, що особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно статті 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів або на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку майнового поручителя яка передана у заставу в забезпечення зобов`язання іншої особи.

Зміст наведених норм права свідчить, що звернення стягнення на корпоративні права є одним із заходів примусового виконання рішень, які приватний виконавець зобов`язаний вживати з метою забезпечення реального та у повному обсязі виконання рішень за виконавчими документами. Таке стягнення досягається саме арештом майна.

Частиною сьомою статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт.

Так, у поданій приватному виконавцю заяві про відкриття виконавчого провадження від 10.11.2022 стягувач зазначив, що боржник є засновником та володіє майновими (корпоративними) правами, а саме часткою у статутному капіталі позивача у розмірі внеску до статутного фонду в сумі 2 058 786,00 грн.

За наведених обставин та норм права, які їх регулюють, суд вважає, що у діях приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсей Івана Михайловичем щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 10.11.2022 відсутні ознаки протиправності.

Натомість, ТОВ «АРТ.БІЗНЕС ГРУП» стверджує про незаконність звернення стягнення, шляхом накладення арешту, оскільки таке стягнення вже відбулось в іншому виконавчому провадженні (ВП №61126752) - тричі виставлено на реалізацію на електронних торгах частку боржника у статутному капіталі позивача, однак продажу майна не відбулось, а стягувач не виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, у відповідності до статті 61 Закону №1404-VIII.

Цим представник позивача мотивує твердження, що звернення стягнення на належну боржнику долю в ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП" за виконавчим документом, на підставі якого відповідачем було відкрито нове виконавче провадження, вже відбулося, а повторне стягнення за одним і тим же виконавчим документом неможливе.

Зазначені твердження позивача суд вважає хибними, з огляду на наступне.

Як було з`ясовано у ході розгляду справи, виконавчий лист №242/4382/15-ц від 20.01.2020, що видав Донецький апеляційний суд, дійсно, перебував на виконанні у приватного виконавця Іванова А.В. у зведеному виконавчому провадженні №61126752, і у рамках саме вказаного виконавчого провадження було проведено електронні торги. Водночас, згаданий виконавчий документ був повернутий приватним виконавцем Івановим А.В. стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

До того ж, як убачається із відмітки приватного виконавця Іванова А.В., наявної у виконавчому листі №242/4382/15-ц, залишок боргу становить 342056,57 грн.

Суд звертає увагу, що законом не встановлено прямої заборони щодо повторного звернення стягнення за одним і тим же виконавчим документом, у випадку якщо таке стягнення не було здійснено в рамках іншого виконавчого провадження. Навпаки, частиною п`ятою статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законодавством.

Суд наголошує, що станом на момент розгляду даної справи, відсутні докази щодо вчинення конкретно відповідачем дій щодо передачі частки боржника у статутному капіталі ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП" на реалізацію, тому посилання позивача на те, що стягувач після електронних торгів не звернувся із заявою про бажання залишити за собою нереалізоване майно, як на підставу скасування спірного арешту, є необґрунтовані.

Важливим для врахування при розгляді даної справи, є також наступне.

Відповідно до частини першої етапі 2 КАС України завданням адміністративногосудочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Належний захист прав та інтересів особи можливий лише у випадку існування спірних правовідносин, тобто у разі фактичного порушення рішенням, дією або бездіяльністю прав та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. При цьому, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно- правових відносин.

Відповідно до статті 77 КАС України сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Виходячи з аналізу змісту позовної заяви, а також обставин та обґрунтувань, викладених позивачем, суд вважає, що у порушення вимог статті 77 КАС України ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП" не доведено, що оскаржувані дії приватного виконавця є такими, що порушують його права.

Суд звертає увагу, що накладення арешту на корпоративні права учасника ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП» (тобто Боржника) обмежує виключно права такого учасника щодо розпорядження своїми корпоративними правами та не є втручанням у господарську діяльність позивача.

Постанова про арешт зазначених корпоративних прав боржника, винесена відповідачем, не покладає відповідальність на позивача за зобов`язаннями його учасника та стосується виключно прав боржника - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГК України, товариством з обмеженою відповідальністю є господарське товариство, що має статутний капітал, поділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, і несе відповідальність за своїми зобов`язаннями тільки своїм майном.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, арештована частка у статутному капіталі позивача є корпоративним правом, яке належить особисто ОСОБА_1 , при цьому, доказів того, що майно та кошти на рахунках ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП" арештовано, суду не надано.

Підсумовуючи вищенаведене, суд формує висновок про те, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ "АРТ.БІЗНЕС ГРУП".

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Щавінський В.Р.