Справа № 200/3688/22
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року Справа№200/3688/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Військової частин НОМЕР_1

про: визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не доплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 дорахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частин НОМЕР_1 про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не доплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 дорахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 16.12.2016 року по 04.04.2019 року. Позивач вказує, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 100 від 04.04.2019 року його звільнено за пунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби) відповідно до п. 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» його виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 04.04.2019 року. Позивач зазначає, що на підставі вищезазначеного наказу йому виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних календарних роки служби, проте вислуга років у Збройних Силах України зазначена у наказі календарна - 6 років 9 місяців 29 днів. Позивач наголошує, що він як військовослужбовець, який звільняється за станом здоров`я має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто, за шість років, однак при звільненні відповідач виплатив йому таку допомогу лише за 2 роки, що на думку позивача є протиправним. З огляду на зазначені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач через- канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що згідно з Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №100 від 04.04.2019 року позивача було виключено зі списків особового складу, та на момент звільнення с військової служби його вислуга років в Збройних Силах України становила календарна - 06 роки 09 місяці 29 днів. Згідно з зазначеного наказу було наказано виплатити позивачу одноразову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних календарних років служби.

Відповідач наголошує, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, що передбачено частиною 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон). Відповідно до ст. 15 Закону, Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. Відповідач вказує, що позивач проходив військову службу в Військової частині НОМЕР_1 з 16.12.2016 року по 04.04.2019 року, отже йому під час звільнення було виплачено грошову допомогу при звільнені за 2 повних календарних років служби.

Крім того відповідач зазначав, що позивачем порушений визначений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства строк на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

З огляду на зазначені обставини відповідач вказував на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року зупинено провадження в адміністративній справі № 200/3688/22 до припинення або скасування воєнного стану.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року поновлено провадження в адміністративній справі, та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року витребувано у позивача військовий квиток, письмові пояснення стосовно того чи проходів позивач військову службу до 16.12.2016 року, якщо проходив надати наказ про прийняття на службу та звільнення з військової служби, письмові пояснення стосовно того чи набував при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи, витребувано у відповідача: письмові пояснення чи набував позивач при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи, якщо так надати відповідні докази.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року витребувано у позивача військовий квиток, письмові пояснення стосовно того чи проходів позивач військову службу до 16.12.2016 року, якщо проходив надати наказ про прийняття на службу та звільнення з військової служби, письмові пояснення стосовно того чи набував при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2023 року витребувано у позивача військовий квиток, письмові пояснення стосовно того чи проходів позивач військову службу до 16.12.2016 року, якщо проходив надати наказ про прийняття на службу та звільнення з військової служби, письмові пояснення стосовно того чи набував при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи, у Військової частини НОМЕР_1 довідку з визначенням періоди служби позивача в Збройних Силах України, які були включені до календарної вислугу (6 років 9 місяців 29 днів) згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2019 року № 100 з зазначенням періодів службита місця проходження служби, у Чечеловського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Дніпро особову справу позивача або надати суду письмові пояснення з наданням доказів стосовно того у яких Військових частинах проходив службу ОСОБА_1 (надати суду відповідні накази про прийняття на службу та звільнення зі служби).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2023 року витребувано у позивача військовий квиток, письмові пояснення стосовно того чи проходів позивач військову службу до 16.12.2016 року, якщо проходив надати наказ про прийняття на службу та звільнення з військової служби, письмові пояснення стосовно того чи набував при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи, у Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (49006, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Шмідта 16) та витребувати у них особову справу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) або надати суду письмові пояснення з наданням доказів стосовно того у яких Військових частинах проходив службу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (надати суду відповідні накази про прийняття на службу та звільнення зі служби), у разі неможливості надання відповідних доказів повідомити до якого органу може звернутися суд для отримання вищезазначених доказів.

Стосовно строків звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (в редакції до 19.07.2022) передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 року №2352-IX, внесено зміни до ст. 233 КЗпП України та викладено її в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX набрав чинності з 19.07.2022.

Отже, редакція ст. 233 КЗпП України, яка раніше не обмежувала строк звернення до суду з питань оплати праці, втратила чинність з 19.07.2022.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з даним адміністративним позовом звернувся до суду 27.02.2022 року, тобто до внесення змін до статті 233 КЗпП України.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що позивачем строк звернення до суду з метою захисту порушеного права не пропущено, оскільки працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державник гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Крім того суд наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (до 30 квітня 2023 р.).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, а отже твердження відповідача з цього приводу не знайшли свого підтвердження.

Суд зазначає, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 № 573/2022 ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" ще на 90 діб.

З огляду на зазначені обставини справа розглядається судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін 17 липня 2023 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_4 .

Згідно облікової карти до військового квитка серії НОМЕР_5 встановлено, що позивач з 14.01.2015 року був призваний по частковій мобілізації та проходив службу по 06.10.2016 року у Військовій частині НОМЕР_6 , з 16.12.2016 року по 04.04.2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 04.04.2019 року № 100 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 3 евакуаційного відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно - відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 квітня 20119 року № 76-РС, за пунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово - лікарської комісії про непридатність до військової служби) відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 04 квітня 2019 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення з 05 квітня 2019 року. Вважати таким, що справи і посаду здав та вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік.

Відповідно до наказу визначено, що вислуга років в Збройних Силах України становить: календарна - 06 роки 09 місяців 29 днів.

Крім того, зазначено, про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних календарних років служби.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано сторонами, що позивачу при звільненні зі служби була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 повні календарні роки служби.

Позивач у позовній заяві зазначав, що на момент звільнення зі служби мав вислугу років в ЗСУ календарну - 6 років 09 місяців 29 днів, отже мав право на отримання грошової допомоги при звільненні за шість календарних років служби, а не за 2 як було виплачено відповідачем.

Позивач не погодившись з діями відповідача щодо виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні за 2 календарних роки служби, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") та регулює відносини у цій галузі.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Статтею 15 Закону № 2011-XII (в редакції, яка діяла на час звільнення позивача з військової служби) врегульовані питання щодо пенсійного забезпечення і допомоги.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (абзац четвертий пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII).

Згідно з абзацом шостим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Абзацом першим пункту 242 Положення № 1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини (абзац третій пункту 242 Положення № 1153/2008).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту.

Розділом XXXII Порядку № 260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Так, пунктом 1 розділу XXXII Порядку № 260 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 2 розділу XXXII Порядку № 260 визначено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 розділу XXXII Порядку № 260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що вказані норми права встановлюють певні умови, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 8 розділу XXXII Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:

військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту (абзац другий);

служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу, Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу з дня призначення на відповідну посаду (абзац третій);

час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу (абзац восьмий);

дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (абзац дев`ятий);

військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами (абзац десятий);

час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу або службу в органи Служби безпеки, Управління державної охорони, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, що затверджуються відповідно Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Міністерством внутрішніх справ, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерством юстиції, Міністерством фінансів, а також у разі переходу на службу до Служби судової охорони на посади середнього і вищого складу згідно з переліком посад, що затверджується Головою Служби судової охорони (абзац дванадцятий);

служба в Національній поліції (абзац п`ятнадцятий).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пунктом 4 Постанови № 393 установити, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Абзацами першим-четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги (абзаци п`ятий, сьомий пункту 10 Постанови № 393).

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 Постанови № 393).

З аналізу вищезазначених положень вбачається, що на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за кожний повний календарний рік служби, зокрема, мають військовослужбовці, які звільняються зі служби за станом здоров`я, при цьому така виплата проводить незалежно від наявності у військовослужбовця 10 років вислугу.

При цьому суд звертає увагу на те, що абзацем 6 ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII передбачено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Отже у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби Військова частина з якої військовослужбовець звільняється зобов`язана вчинити дії щодо отримання інформації стосовно того чи набував військовослужбовець при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 14.01.2015 року був призваний на службу по частковій мобілізації та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_6 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по строковій частині) від 06.10.2016 року № 21 молодшого сержанта ОСОБА_1 інструктора з водіння ІНФОРМАЦІЯ_4 звільненого наказом начальника центру від 28.09.2016 року № 38-РС у запас, вважати таким, що 06.10.2016 року справи та посаду здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік.

Відповідно до облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_5 встановлено, що з 16.12.2016 року по 04.04.2019 року проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , та відповідно до наказу командира військової частини від 04.04.2019 року № 100 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Таким чином, позивач повторно був звільнений з військової служби, отже, на відповідача був покладений обов`язок перевірити чи набував позивач при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи.

Суд ухвалою від 07 березня 2023 року зобов`язував відповідача надати відповідну інформацію, проте останній зазначив, що нажаль не має інформації про те, чи набував позивач при попередньому звільненні зі служби право на отримання грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік роботи.

Судом досліджено наказ командира військової частини НОМЕР_6 від 06.10.2016 року № 21, відповідно до якого встановлено, що позивачу на час звільнення 06.10.2016 року одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення виплачена не набула.

З огляду на зазначене, суд зазначає, що на час першого звільнення з військової служби у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення не виникло, проте таке право в нього виникло на момент повторного звільнення з військової служби, оскільки позивач був звільнений за станом здоров`я та така виплата не ставиться у залежність від наявності вислуги 10 років.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що відповідач протиправно не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 6 повних календарних років служби, а здійснив таку виплату лише за 2 повних календарних роки служби.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частин НОМЕР_1 про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не доплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 6 (шість) календарних років служби, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 дорахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частин НОМЕР_1 про: визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не доплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 6 (шість) календарних років служби, зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 дорахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не доплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 6 (шість) календарних років служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 дорахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 4 (чотири) календарних років служби.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська