Справа № 420/17825/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
17 липня 2023 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної митної служби України, митниці в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м.Севастополі, про визнання протиправним та скасування пункту наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної митної служби України, митниці в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м.Севастополі, в якій позивачі просять суд:
1. Визнати незаконним пункт 2 Наказу №105 від 18.02.2021 року в редакції Наказу №196 від 11.05.2023 в частині віднесення всіх посад державної служби територіальних органів як відокремлених підрозділів Державної митної служби України до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби;
2. Зобов`язати Державну митну службу України внести зміни до вказаного пункту наказу, виключивши з переліку посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту посади, які відносяться до типових посад державної служби, а також виключивши осіб, умовами проведення конкурсу щодо яких не було передбачено укладання контракту;
3. Визнати протиправними дії Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, пов`язані з направленням мені Повідомлення про наступне вивільнення та спрямовані на позбавлення мене передбачуваних законом нарахувань до заробітної плати за липень 2023 року;
4. Зобов`язати Митницю в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м.Севастополі здійснити переведення мене на посаду заступника начальника юридичного відділу за штатним розкладом, який затверджено Наказом № від 21.06.2023 без укладання контракту та здійснити передбачені законом нарахування до заробітної плати за липень 2023 року та сплатити їх у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Так, позивач у позовній заяві просить зокрема суд визнати незаконним пункт 2 Наказу №105 від 18.02.2021 в редакції Наказу №196 від 11.05.2023, яким віднесено всі посади державної служби територіальних органів як відокремлених підрозділів Державної митної служби України до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби, та зобов`язати Державну митну службу України внести зміни до вказаного пункту наказу, виключивши з переліку посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту посади, які відносяться до типових посад державної служби, а також виключивши осіб, умовами проведення конкурсу щодо яких не було передбачено укладання контракту.
Відповідно до пункту 18 частини першої статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.
Пунктом 19 частини першої статті 4 КАСУкраїни визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно-правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних.
У вітчизняній теорії права загальновизнано, що нормативно-правовий акт - це письмовий документ компетентного органу держави, уповноваженого нею органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, у якому закріплено забезпечуване нею формально обов`язкове правило поведінки загального характеру. Такий акт приймається як шляхом безпосереднього волевиявлення народу, так і уповноваженим на це суб`єктом за встановленою процедурою, розрахований на невизначене коло осіб і на багаторазове застосування.
Натомість індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.
Отже, нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, натомість акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №9901/580/19.
Виходячи з наведеного пункт 2 наказу Державної митної служби України №105 від 18.02.2021 «Про проходження державної служби з укладанням контракту» в редакції наказу Державної митної служби України №196 від 11.05.2023 є нормативно-правовим актом, оскільки містить загальнообов`язкові правила поведінки, які поширюють свою дію на невизначене коло осіб по всій території України та не передбачає індивідуалізованих приписів щодо позивача.
Згідно ч.1 ст.27 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про оскарження актів, дій чи бездіяльності органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, та про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
Отже, позовні вимоги позивача щодо визнання незаконним пункту 2 наказу Державної митної служби України №105 від 18.02.2021 «Про проходження державної служби з укладанням контракту» в редакції наказу Державної митної служби України №196 від 11.05.2023 підсудні Київському окружному адміністративному суду.
В той же час, вимоги позивача щодо визнання протиправними дії митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м.Севастополі, пов`язані з направленням мені Повідомлення про наступне вивільнення та спрямовані на позбавлення мене передбачуваних законом нарахувань до заробітної плати за липень 2023 року та зобов`язання митницю в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м.Севастополі здійснити переведення мене на посаду заступника начальника юридичного відділу за штатним розкладом, який затверджено Наказом № від 21.06.2023 без укладання контракту та здійснити передбачені законом нарахування до заробітної плати за липень 2023 року та сплатити їх у встановленому законом порядку підсудні Одеському окружному адміністративному суду відповідно до ч.1 ст.25 КАС України.
Відповідно до ч.1, 2 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.
Водночас, згідно з ч.5 ст.172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Отже, вказані вище позовні вимоги не можуть розглядатись в межах однієї справи.
Відповідно до ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Відтак, позовна заява ОСОБА_1 до Державної митної служби України, митниці в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м.Севастополі, про визнання протиправним та скасування пункту наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії підлягає поверненню позивачу у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 169, 256, 294 КАС України, суддя, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної митної служби України, митниці в Херсонській області, Автономній республіці Крим і м.Севастополі, про визнання протиправним та скасування пункту наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Вовченко