Справа № 520/17620/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питання повернення позову

18 липня 2023 р. справа № 520/17620/23
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Сліденко А.В., розглянувши питання належності оформлення позову та виправлення недоліків в оформленні позову у справі за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник) до Військової частини НОМЕР_1 про: 1) визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 01.03.2022р.-17.01.2023р. грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних і додаткових, як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; 2) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 01.03.2022р.-17.01.2023р. включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, грошової допомоги для оздоровлення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року (2 481,00 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум; 3) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 01 березня 2022 року по 17 січня 2023 року включно перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, грошової допомоги для оздоровлення та грошової компенсації за невикористані дні щорічних основних і додаткових як учаснику бойових дій відпусток при звільненні, виходячи з посадового; окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року (2684,00 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум; 4) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненадання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) довідки про вартість речового майна, що належало до видачі та не проведення виплати компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі станом на 17.01.2023 року; 5) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , довідку про вартість речового майна, що належало до видачі станом на 17.01.2023 року; 6) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , компенсацію за неотримане речове майно за період з 01.03.2022 року по 17.01.2023 року; 7) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо нарахування виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 грошової допомоги на оздоровлення за період з 2022 року по 2023 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди; 8) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошову допомогу на оздоровлення за період з 2022 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум; 9) визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо нарахування виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, за період з 2022 року по 2023 рік без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди; 10) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за період з 2022 року по 2023 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум; 11) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 рік; 12) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки за 2022 та 2023 рік з урахуванням індексації грошового забезпечення; 13) визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2022 року по 2023 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме - 17.01.2023 рік; 14) зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2022 року по 2023 рік, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, а саме 17.01.2023 рік, з урахуванням фактично виплачених сум, -

встановив:

Однією із вимог позову є вимога про нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 01.03.2022 року по 17.01.2023 року.

Згідно з ч.2 ст.9, ч.1 ст.91 Закону України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Постановою КМУ від 30.08.2017р. №704, Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (затверджений наказом міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, зареєстрований в міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за №745/32197; далі за текстом - Порядок №260), ст.1 Закону України "Про оплату праці", ст.94 Кодексу законів про працю України, грошова компенсація вартості неодержаного військовослужбовцем речового майна не є грошовим забезпеченням.

Саме такий правовий висновок з приводу правової природи платежу грошова компенсація вартості неотриманого військовослужбовцем речового майна викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020р. по справі №802/1677/16-а та у постанові Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30.11.2020р. у справі № 480/3105/19 (висновок якої за критерієм ієрархічної інстанційності є вищим від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів).

Тому до вказаної вимоги підлягає застосуванню строк давності згідно з ч.5 ст.122 КАС України, тобто один місяць.

Такий висновок є цілком релевантним із правовими позиціями постанови Верховного Суду від 30.08.2021р. по справі №520/7668/2020 та постанови Верховного Суду від 22.01.2022р. по справі №620/1982/19.

У спірних відносинах заявник був звільнений з військової служби 17.01.2023р., а позов було подано до суду 10.07.2023р., тобто із пропуском строку на звернення до суду, без заяви про поновлення строку на звернення до суду, без доказів існування поважних причин пропуску строку на звернення до суду.

Цей недолік в оформленні позову за ч.6 ст.161 КАС України наразі залишився невиправленим із посиланням на постанову Верховного Суду від 19.01.2023р. по справі №460/17052/21.

Утім, згідно з правовими позиціями постанову Верховного Суду від 19.01.2023р. по справі №460/17052/21: 1) положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців); 2) Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України, зокрема, частиною другою цієї статті (в редакції, яка набула чинності з 19 липня 2022 року) установлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні; 3) Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям «грошова винагорода», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «оплата праці» і «заробітна плата», які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними; 4) до викладення ст.233 Кодексу законів про працю України у редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-ІХ строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Отже, постанова Верховного Суду від 19.01.2023р. по справі №460/17052/21 містить правові висновки з приводу звернення до суду із вимогою про стягнення (чи нарахування і виплату) заробітної плати (грошового забезпечення), але у силу закону та правового висновку постанови Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30.11.2020р. у справі № 480/3105/19 грошова компенсація вартості неотриманого військовослужбовцем речового майна не є ані заробітною платою, ані грошовим забезпеченням.

Тому як положення ст.233 Кодексу законів про працю у редакції до внесення змін Законом України від 01.07.2022р. №2352-ІХ, так і положення ст.233 Кодексу законів про працю у редакції Закону України від 01.07.2022р. №2352-ІХ є незастосовними відносно випадку нарахування і виплати компенсації вартості неотриманого військовослужбовцем речового майна.

Належною нормою процесуального закону стосовно згаданої вимоги є ч.5 ст.122 КАС України, положення якої не змінювались та перебіг запроваджених якою строків не зупинявся та не подовжувався.

Тому суд вимушений дійти до висновку про повернення позову через неусунення заявником вимог в оформленні за одним із епізодів, позаяк іншого варіанту процесуального рішення норми КАС України не містять.

Також у якості невиправленого слід кваліфікувати виявлений судом недолік в оформленні позову за п.4 ч.5 ст.160 та п.5 ч.5 ст.160 КАС України в частині вимоги про нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (відсутні взагалі будь-які обставини про подання заявником рапортів про призначення цих виплат або заяв про надання відпусток тощо, рішень субєкта владних повноважень про відмову у призначенні, обчисленні, нарахуванні та виплаті цих платежів).

Окремо суд звертає увагу на е, що вимоги позову стосуються прагнення до обчислення грошової допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Утім, виплата щомісячної додаткової грошової винагороди була передбачена постановою КМУ від 22.09.2010р. №889, котра утратила чинність згідно з постановою КМУ вsд 30.08.2017р. №704 і тому не поширює дію на період 01.03.2022р.-17.01.2023р.

Згідно з п.3 ч.2 ст.45 КАС України зловживанням процесуальними правами, є зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Вимога про обчислення грошового забезпечення за період 01.03.2022р.-17.01.2023р. із використанням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка була передбачена постановою КМУ від 22.09.2010р. №889, але утратила чинність згідно з постановою КМУ вsд 30.08.2017р. №704, відповідає одночасно усім переліченим у п.3 ч.2 ст.45 КАС України критеріям.

Тому позов підлягає поверненню за цим епізодом у порядку ч.3 ст.45 КАС України.

Оскільки недоліки в оформленні позову в частині звернення до суду із вимогою про нарахування та виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна поза межами строку згідно з ч.5 ст.122 КАС України без заяви про поновлення строку на звернення до суду, в частині заявлення завідомо безпідставної вимоги про обчислення грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, в частині відсутності викладення обставин та посилання на докази стосовно нарахування і виплати грошової допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань були залишені заявником без усунення, то позов належить повернути відповідно доп.1 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118, 121-123, 169, 171, 240-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ухвалив:

1. Вимоги ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023р. у справі №520/17620/23 - визнати невиконаними.

2. Позов - повернути.

3. Роз`яснити, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення.

4. Копію ухвали надіслати заявникові.

5. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (а саме: протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення; набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України (тобто негайно після підписання).

Суддя Сліденко А.В.