Справа № 369/11190/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 липня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Парінова А.Б., суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О., перевіривши матеріали апеляційної скарги та клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху, оскільки до неї не додано документ про сплату судового збору в повному обсязі. Судом надано строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання копії зазначеної ухвали, яку було отримано відповідачем 08 червня 2023 року об 17:16 в електронному кабінеті.

На адресу суду апеляційної інстанції від апелянта надійшла заява про усунення недоліків, в якій апелянт зазначає, що судом апеляційної інстанції невірно розраховано суму щодо сплати судового збору.

Дослідивши доводи апелянта про неправильне визначення судом апеляційної інстанції належного до сплати розміру судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні належного до сплати розміру судового збору у даній справі слід застосовувати пункт 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", який визначає ставки судового збору за подання документів до адміністративного суду, а не пункт 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", який визначає розмір судового збору у випадках, коли постанова про накладення адміністративного стягнення ухвалюється судом.

Регулювання пункту 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" не поширюється на подання позовних заяв та апеляційних скарг в адміністративних справах, а тому його застосування у взаємозв`язку із підпунктом 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" є неможливим.

Пункт 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" стосується виключно випадків, коли рішення про притягнення до адміністративної відповідальності приймаються судом (статті 221 та 221-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)), а не іншими органами. У спірних же правовідносинах постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення прийнято не судом, а провідним фахівцем відділу цифрової странсформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації.

Пункт 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", який визначає ставку судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення слід застосовувати виключно у взаємозв`язку із частиною сьомою статті 283 КУпАП, яка передбачає, що постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Щодо правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, то суд касаційної інстанції у цьому рішенні вказав, що за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору розмір судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, справа, що розглядається, не є справою щодо накладення адміністративного стягнення (глава 22 КУпАП), а є адміністративною справою з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності (накладення адміністративного стягнення) (стаття 286 КАС).

Отже, вищезазначений висновок суду касаційної інстанції не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відтак, відповідно до вимог п. п. 2 п. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір при поданні апеляційної скарги Державною службою з безпеки на транспорті підлягав сплаті у розмірі 1190,88 грн.

Поряд з тим, від апелянта до суду разом з апеляційною скаргою було надано платіжне доручення № 900 від 19 квітня 2023 року на суму 744,30 грн.

Проте, будь-яких інших документів, які б підтверджували сплату судового збору до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходило.

Отже, станом на час прийняття даної ухвали, апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги у повному обсязі.

Апелянтом заявлено клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, яке обґрунтоване неможливістю позбавлення права на доступ до правосуддя внаслідок необхідності сплати судового збору додатково.

Надаючи оцінку заявленому клопотанню, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Тобто, законодавцем визначено, що десятиденний строк є достатнім для усунення як недоліків позовної заяви, так і апеляційної скарги. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у межах встановленого судом строку недоліки апеляційної скарги, про які зазначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, усунуті не були.

Верховний Суд в ухвалі від 05.07.2021 у справі № 320/10912/20 підкреслив, що продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав. Умовою продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

При цьому жодних доказів вчинення дій, спрямованих на забезпечення сплати судового збору на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, Апелянтом не надано. Як і не надано останнім будь-яких копій документів, на які посилається останній у поданій заяві в якості підтвердження вчинення ним активних дій, спрямованих на сплату судового збору.

Отже, подана заява про продовження строку для усунення недоліків не містить підтверджених належними і допустимими доказами обґрунтувань необхідності його задоволення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору суб`єктом владних повноважень у зв`язку із введенням воєнного стану в України до Закону України «Про судовий збір» не внесено.

Судом враховується, що законодавчо закріплений обов`язок суду надати достатній для усунення недоліків апеляційної скарги строк, насамперед, обумовлений специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не забезпечив оскарження у встановленому законом порядку рішення суду першої інстанції, відносини стають стабільними із набранням законної сили рішенням суду.

Колегія суддів звертає увагу, що тривала процедура сплати коштів або їх відсутність не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, адже не є об`єктивною та непереборною причиною пропуску процесуального строку.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі № 500/2544/19.

Таким чином, зважаючи на викладене, станом на час прийняття ухвали про повернення апеляційної скарги недоліки в частині необхідності надання документу про сплату судового збору усунуті не були.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає повернення, у зв`язку з не виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Керуючись ст. ст. 121, 169, 248, 298, 321, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Державній службі України з безпеки на транспорті про продовження строку для усунення недоліків - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2023 року - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан