Справа № 560/1876/23
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1876/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

17 липня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2023 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом від 06.02.2023, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №926-444/Б-03/8-2200/23 від 30.01.2023 про відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести позивача з 09.01.2023 на отримання пенсії державного службовця по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ з урахуванням заробітної плати згідно довідок про заробітну плату Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, здійснивши перерахунок і виплату пенсій з урахуванням раніше виплачених коштів.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 10.03.2023 позов задовольнив частково. Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.01.2023 про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

Визнав протиправними висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладені в листі від 30.01.2023 №926-444/Б-03/8-2200/23 щодо відсутності у ОСОБА_1 права на переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2023, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків про наявність у ОСОБА_1 права на переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», викладених у цьому рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що оскільки заява позивачки від 09.01.2023 не відповідає вимогам Порядку № 22-1, вона була розглянута відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР. Листом від 30.01.2023 №926-444/Б-03/8-2200/23 позивачці повідомлено щодо відсутності правових підстав для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889 з урахуванням довідок про заробітну плату виданих головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області.

Вважає, що такого виду і умов пенсійного забезпечення як пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 889 не передбачено.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. З 19.04.2017 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV).

Позивач поштовим зв`язком звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 09.01.2023, в якій просила перевести її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-ІV, на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу». Вказана заява написана власноручно, в довільній формі, і до неї додано копію пенсійного посвідчення та копію трудової книжки (арк. спр. 124-142).

У відповідь на зазначену заяву ОСОБА_1 , відповідач в листі від 30.01.2023 зазначив, що заява від 09.01.2023 не відповідає вимогам Порядку № 22-1, тому вона розглянута відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року № 393/96-ВР. Вказав, що позивач не досягла пенсійного віку, та Законом №889 не передбачено призначення пенсії по інвалідності, тому права на переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» немає (арк. спр. 24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до п. 2 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII), з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Приписами п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому, частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач в письмовій інформації від 28.02.2023 №2200-0304-7/14769 ствердив, що за документами пенсійної справи стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, станом на 01.05.2016 складає 23 роки 8 місяців (з 31.08.1992 по 30.04.2016).

Враховуючи вищезазначене, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, колегія суддів вважає законним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивач має право на отримання пенсії по інвалідності згідно з ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Разом з тим, судом першої інстанції надано належну правову оцінку помилковим доводам відповідача щодо обов`язковості досягнення певного віку для переведення позивачки на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача виник обов`язок розглянути заяву позивача від 09.01.2023 у порядку, визначеному Законом України №1058-IV та Порядком №22-1, однак відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, без прийняття відповідного рішення, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача.

Зважаючи на вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції вмотивовано вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.01.2023 про переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», а також визнав протиправними висновки Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладені в листі від 30.01.2023 №926-444/Б-03/8-2200/23 щодо відсутності у ОСОБА_1 права на переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу», та, як наслідок, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2023, та прийняти рішення за результатами цього розгляду, з врахуванням висновків про наявність у ОСОБА_1 права на переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу».

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.