Справа № 420/3833/23
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3833/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку письмового провадження в м. Одесі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов

Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 24.01.2023 року № 4/ОС «Про особовий склад».

Поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора І категорії Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» з 25 січня 2023 року.

Стягнути з Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» на користь

ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 січня 2023 року по день ухвалення рішення суду.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що підставою для звільнення зі служби стало скорочення штатів. Позивачка попередження про наступне звільнення не отримувала, про його існування дізналася після отримання оскаржуваного наказу.

Позивачу не було запропоновано будь-якої іншої посади. Також, позивачка самостійно виховує доньку віком до 14 років.

Ухвалою суду від 01.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання 29.03.2023 березня о 10 голині 30 хвилин.

24.03.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Представник відповідача зазначає, що попередження про наступне звільнення направлялося позивачці засобами телефонного зв`язку, через окупацію міста Херсона та області, відсутність працюючих відділень АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта». Жодних документів, які б підтверджували статус ОСОБА_1 як одинокої матері відповідачу не надавались.

03.04.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, з огляду на який, представник позивача зазначає, ні Закон України «Про національну поліцію», ні КЗпП України не визначають можливість роботодавця повідомляти персонал про наступне звільнення шляхом розсилки на електронні пошти або за допомогою сервісів Вайбер, Телеграм, Ватсап. Позивачем не надавалася згода роботодавцю у період дії воєнного стану пересилати будь-які документи з питань трудових відносин через зазначені месенджери. Таким чином, відповідачем не доведено факт попередження позивача про наступне звільнення.

24.05.2023 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.06.2023 року.

Представник позивача та представник відповідача надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, у зв?язку із чим, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

11.07.2023 року на адресу суду надійшли додаткові пояснень представника позивача щодо стягнення середнього заробітку позивача з врахуванням довідки про дохід за березень, квітень 2022 року.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками справи докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 проходила службу в Державній кримінально-виконавчій

службі України на посаді молодшого інспектора 1 категорії відділу охорони Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор».

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13 травня 2022 року № 1951/5, у зв`язку із тимчасовим знаходженням на непідконтрольній території України, в державній установі «Херсонський слідчий ізолятор» оголошено простій з 14 травня 2022 року до закінчення воєнного стану в Україні.

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 06 липня 2022 року № 2829/5, припинено з 11 липня 2022 року простій, оголошений відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13 травня 2022 року № 1951/5, в державній установі «Херсонський слідчий ізолятор».

Наказом державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 11 липня 2022 року № 44/0C-пр, оголошено простій персоналу установи з 11 липня 2022 року до закінчення дії воєнного стану та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель установи.

Суд встановив, що згідно з наказами Міністерства юстиції України від 06.10.2022 року 4298/5 та від 21.12.2022 року № 5766/5, затверджено нову структуру та штат державної установи «Херсонський слідчий ізолятор». Так, згідно з новою структурою, в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» передбачено 60 штатних одиниць, тоді як попередньою структурою, що затверджена наказом № 2398/к від 01.10.2021 року, було визначено 300 штатних одиниць.

Відповідно до пп. 1.137 п. 1 наказу ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» від 21.10.2022 року № 10 ОД, передбачено попередити прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 про можливе наступне вивільнення у зв`язку із скороченням структури та штату ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» через два місяці після отримання попередження.

Суд встановив, що згідно з актом від 28.10.2022 року, ОСОБА_1 повідомлено про наступне звільнення через месенджери Вайбер, Телеграм, Ватсап.

Згідно з наказом державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 24 січня 2023 року № 4/ОС «Про особовий склад», ОСОБА_1 24 січня 2023 року звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України згідно із п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV (далі Закон № 2713).

Відповідно до частини першої статті 23 Закону України № 2713, держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Частиною п`ятою статті 23 Закону № 2713 передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з

виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно з ч.2 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно з ч.5 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно з ч.ч.2-3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» не врегульовано процедуру звільнення поліцейського в зв`язку зі скороченням чисельності штату та дотримання трудових гарантій поліцейського, тому суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч.2 ст.40 Кодексу законів про працю України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Тобто, власник або уповноважений ним орган (держава) одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Це є обов`язок роботодавця.

При цьому, під час розгляду справи відповідач не надав до суду доказів, що позивачці пропонувались вакантні посади, які були наявні в ДУ «Херсонський слідчий ізолятор».

Також, відповідач не надав суду доказів того, що позивачка відмовлялася від запропонованих їй посад.

Суд зазначає, що лише відмова особи від запропонованої посади дає підстави для звільнення поліцейського, у зв`язку зі скороченням штатів.

Зазначений висновок обумовлюється тим, що формою волевиявлення поліцейського на призначення на іншу посаду є надання згоди. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків, тобто ініціатива керівництва.

Крім цього, суд зазначає, що наданий представником відповідача скрін про відправлення ОСОБА_1 попередження про наступне звільнення через мобільний додаток

«Вайбер», не є належним та достатнім доказом щодо отримання та ознайомлення позивачки із вказаним повідомленням та взагалі не містить, ані дати направлення повідомлення, ані дати ознайомлення з ним.

Крім того, відповідач не надав до суду будь-яких доказів з приводу того, що позивач не має переважне право залишення на службі, тоді як згідно з довідкою старости сіл Правдине, Таврійське, Нова Зоря, позивачка проживає разом із дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якої не проживає з ними та у вихованні доньки участі не приймає.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 184 КЗпП України, позивачка має переважне право на залишення на службі.

З урахуванням зазначеного, наказ Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 24.01.2023 року № 4/ОС «Про особовий склад» є протиправним та належить до скасування.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.1 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Відповідно до п.4 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799, грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Згідно з п.15 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799, при прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду.

Відповідно до п.9 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ

України від 06.04.2016 року № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з п.6 Розділу 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за № 669/28799, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Таким чином, ОСОБА_1 має бути поновлена на посаді молодшого інспектора І категорії Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» з 25 січня 2023 року з виплатою суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Щодо розрахунку суми грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п.5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Із п.5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз.1 п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Як встановлено судом вище, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13 травня 2022 року № 1951/5, у зв`язку із тимчасовим знаходженням на непідконтрольній території України, в державній установі «Херсонський слідчий ізолятор» оголошено простій з 14 травня 2022 року до закінчення воєнного стану в Україні.

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 06 липня 2022 року № 2829/5, припинено з 11 липня 2022 року простій, оголошений відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 13 травня 2022 року № 1951/5, в державній установі «Херсонський слідчий ізолятор».

Наказом державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 11 липня 2022 року № 44/ОС-пр, оголошено простій персоналу установи з 11 липня 2022 року до закінчення дії воєнного стану та дозволено працівникам установи до закінчення простою бути відсутніми на робочих місцях та не виконувати дистанційну роботу поза межами адміністративних будівель установи, зокрема ОСОБА_1 ( пункт 1.107 наказу)

Відповідно до ст. 34 КЗпП України, простій це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнено з органів ДКВС України у період перебування у простої, позивача та не було переведено, ні на іншу посаду, ані в іншу установу виконання покарань. Станом на час звільнення з органів ДКВС України позивач перебувала у простої та не виконувала роботу/не несла службу.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача, що місяцями, що передують місяцю звільнення позивача із займаної посади, які мають бути враховані для обчислення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, та в які остання працювала є березень-квітень 2022 року.

Відповідно довідки начальника сектору головного бухгалтера сектору ФЗ та БО Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 07 червня 2023 року № 24/9.1-25/ВС у березні 2022 року позивачу нараховано грошове забезпечення у сумі 10 720,10 грн, у квітні 2022 року 10 319,70 грн відповідно.

Таким чином, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача становить (10 720,10 грн + 10 319,17 грн) : 61 день (31 день березня + 30 днів квітня) = 344,61 грн. Кількість днів вимушеного прогулу позивача складає з 25 січня 2023 року по день ухвалення рішення, 17 липня 2023 року 174 дні. Таким чином до стягнення підлягає сума у розмірі 59 962, 14 грн з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до п.п.2-3 ч.1 ст.371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тобто, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на службі з 25.01.2023 року та в частині стягнення грошового забезпечення за один місяць у розмірі 10 519,64 грн ((10 720,10 грн + 10 319,17 грн) : 2 місяці) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 139, 173-183, 192-228, 243, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України в інтересах ОСОБА_1 до Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 24.01.2023 року № 4/ОС «Про особовий склад».

Поновити ОСОБА_1 на посаді молодшого інспектора І категорії Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» з 25 січня 2023 року.

Стягнути з Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» на користь

ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 січня 2023 року по 17 липня 2023 року у сумі 59 962, 14 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві гривні 14 копійок) з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 10 519,64 грн (десять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять грн 64 копійки).

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач Первинна профспілкова організація працівників територіальних органів Міністерства юстиції України (вул.. Воронцовська, буд.11, кк.16, м. Херсон, 73000).

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Державна установа «Херсонський слідчий ізолятор» (вул.. Перекопська, 10, м. Херсон, 73005).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 17.07.2023 року.

Суддя Н.В.Бжассо