Справа № 440/10498/22
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/10498/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.11.2022 №5 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення податковим органом порядку проведення фактичної перевірки. На переконання позивача, особливістю фактичної перевірки є контроль за дотриманням суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (дату перевірки), тоді як перевірка господарської діяльності платника податків за минулий період носить характер документальної перевірки. Крім того, позивач зауважила, що наказ про проведення фактичної перевірки не містив вказівки на підставу для її призначення, а тому дії податкового органу щодо проведення перевірки є протиправними та не утворюють правових наслідків, в результаті чого спірне податкове повідомлення-рішення належить визнати протиправним та скасувати.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 55-57/. Свою позицію мотивував посиланням на правомірність та обґрунтованість спірного рішення, зазначивши, що вчинення платником податків порушення вимог податкового законодавства підтверджено матеріалами фактичної перевірки. Звертав увагу на те, що уповноважена особа платника податків допустила посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки, проти її проведення не заперечувала, наказ про призначення фактичної перевірки позивачем не оскаржений.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відповіді на відзив позивач наполягала на безпідставності доводів представника податкового органу та просила задовольнити позовні вимоги повністю /а.с. 70-76/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

При цьому суд звертає увагу на те, що зазначення представником відповідача у прохальній частині відзиву про розгляд справи за його участю не є клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, оскільки відповідне клопотання не відповідає вимогам статті 167, частин п`ятої, сьомої статті 262 КАС України.

У період з 02.05.2023 по 30.06.2023 головуючий суддя не виконував повноваження з огляду на тимчасову непрацездатність.

Обставини справи

ОСОБА_1 у визначеному законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , перебуває на обліку як платник податків в Кременчуцькій ДПІ Головного управління ДПС у Полтавській області /а.с. 24-26/.

Позивач здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11) у магазині-кафе, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

24.10.2022 Головним управління ДПС у Полтавській області виданий наказ №1826-П, яким визначено провести з 25.10.2022 фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності (магазин-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", АДРЕСА_1 ) за період з 14.07.2022 по дату закінчення перевірки у встановленому ПК України порядку /а.с. 40/.

Того ж дня на підставі наказу від 24.10.2022 №1826-П посадовим особам податкового органу видані направлення на перевірку №№ 3047, 3048 /а.с. 62/.

25.10.2022 о 13:28 посадовими особами Головного управління ДПС у Полтавській області уповноваженій особі суб`єкта господарювання вручено копію наказу про проведення фактичної перевірки, копії направлень на перевірку, пред`явлені службові посвідчення та на цій підставі розпочато фактичну перевірку, про що зазначено у бланку направлень /а.с. 62/.

Результати перевірки оформлені актом від 25.10.2022, що зареєстрований в податковому органі 26.10.2022 за №5188/16/31/РРО/ НОМЕР_1 /а.с. 60-61/, у якому відображено факт порушення позивачем вимог пункту 11 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме: не забезпечено проведення розрахункової операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів).

09.11.2022 на підставі зазначеного вище акта перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області сформовано податкове повідомлення-рішення №5 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100,00 грн /а.с. 64/.

Не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

А відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 цієї статті, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України, у силу підпункту 80.2.5 пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність податкового повідомлення-рішення податкового органу про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону №265/95-ВР, прийнятого за результатами фактичної перевірки.

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме, чи прийнято це рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд виходить з таких міркувань.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач перш за все посилалась на порушення податковим органом порядку призначення та проведення фактичної перевірки.

Щодо підстав проведення перевірки, суд встановив такі обставини.

Виходячи з наведених у попередньому розділі положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, обов`язковими обставинами (передумовами) для проведення фактичної перевірки є наявність та/або отримання податковим органом в установленому законодавством порядку інформації, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, в частині торгівлі алкогольними напоями.

При цьому, повинні існувати конкретні фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки, а підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів.

У спірних відносинах підставою для проведення фактичної перевірки у наказі від 24.10.2022 №1826-П зазначено: контроль за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та зазначено посилання на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України.

Водночас у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено на підставі якої інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами було здійснено перевірку; чи було здійснено перевірку у межах функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального проведено перевірку; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності.

Таким чином, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, у тому числі на норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства.

Разом з тим, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.

Суд зазначає, що до функцій контролюючих органів відповідно до статті 19 Податкового кодексу України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (пп. 19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (пп. 19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (пп. 19-1.1.16).

У свою чергу, реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

Для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Вказана позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.09.2021 у справі №120/1431/20-а, від 12.10.2021 у справі №120/5729/20-а, від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а.

Посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №803/1171/17 суд відхиляє, оскільки за висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Враховуючи невідображення в наказі від 24.10.2022 №1826-П "Про проведення фактичної перевірки" змісту конкретних фактичних обставин для призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми права, що регулюють такі питання, слід дійти висновку про невідповідність наказу вимогам законодавства та не доведеності відповідачем правових підстав для здійснення такої перевірки.

Таким чином, за встановлених судом обставин справи, відповідач не довів наявності підстав у розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі Головного управління ДПС у Полтавській області від 24.10.2022 №1826-П конкретної вказівки на підставу проведення перевірки (отримана інформація про проведення перевірки чи виконання контролюючим органом покладених на нього функцій у сфері регулювання виробництва і обігу підакцизних товарів), суд вказує, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно.

Крім того, суд звертає увагу на те, що підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України не передбачено проведення перевірки за дотриманням суб`єктом господарювання порядку здійснення розрахунків через РРО. Натомість, така підстава передбачена підпунктами 80.2.1, 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, однак вищезгадані наказ та направлення на перевірку посилань на зазначену норми закону не містять.

Наведене свідчить про недотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 в частині з`ясування питань про дотримання позивачем вимог законодавства щодо проведення розрахунків, зокрема, Закону №265/95-ВР.

До того ж, спірним наказом визначено термін проведення фактичної перевірки тривалістю 10 діб, за період з 14.07.2022 по дату закінчення перевірки.

Однак, проведення перевірки даних за минулий час носить характер документальної перевірки, такі дії не можуть вчинятися в межах проведення фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування санкцій.

Аналізуючи положення статей 75, 80 Податкового кодексу України, суд зазначає, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону, саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно з робочим графіком суб`єкта господарювання.

А тому, суд дійшов висновку, що перевірка даних за минулий період часу носить характер документальної перевірки, вказані дії не можуть вчинятись в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

При цьому суд враховує, що безпосередньо під час проведення фактичної перевірки, що тривала один день - 25.10.2022, відповідачем не виявлено порушень вимог чинного законодавства під час проведення розрахунків через РРО.

Натомість до акта фактичної перевірки внесено запис про вчинення такого порушення 18.10.2022, тобто до моменту призначення та проведення фактичної перевірки.

Як наслідок, суд визнає безпідставними посилання відповідача на наявну у нього податкову інформацію - електронну копію касового чека від 18.10.2022 /а.с. 59/, зі змісту якого встановлено порушення позивачем вимог Закону №265/95-ВР в частині незазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД щодо пива "Фанатік" Голден ель світле, 2л, оскільки вчинення такого порушення не було виявлено безпосередньо під час проведення фактичної перевірки.

У разі недотримання вимог закону щодо процедури проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки. Порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа №826/12651/14), від 27.01.2015 (справа №21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа №1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа №808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа №807/242/14).

Підсумовуючи вищевикладене, суд вказує, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 призводять до відсутності правових наслідків такої, тому акт перевірки від 25.10.2022 не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушень, за які оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 09.11.2022 №5 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 5100,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені вище фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 02.12.2022 №152 /а.с. 48/. Вказана суму судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 49/.

Відповідач доказів понесення судових витрат не надав.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 09.11.2022 №5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн (девятсот девяносто дві гривні сорок копійок).

Позивач: фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба