Справа № 460/25062/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2023-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2023 року м. Рівне №460/25062/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Захід"
доОдеської міської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК Захід" (далі ТОВ "ТСК Захід", позивач) звернулося з позовом до Одеської міської митниці Держмитслужби (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів.

Позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- рішення Одеської митниці Державної митної служби України (відділ митного оформлення №1 митного поста "Одеса") №UA50020/2022/000129/2 від 09.02.2022 про коригування митної вартості товарів, яким відкориговано митну вартість імпортованого товару в сторону збільшення на 3449,8171 дол. США, що еквівалентно 96463,44 грн по курсу НБУ на день сплати 27,9619грн за 1 долар США;

- картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50020/2022/00156 від 09.02.2022 Одеської митниці Державної митної служби України, якою позивачу було відмовлено у прийнятті митної декларації №UA50020.2022.004097 від 08.02.2022.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач, володіючи всіма необхідними документами та відомостями для проведення процедури декларування товарів, протиправно виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Ухвалою суду від 18.08.2022 позовну заяву залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, встановлених ст.160 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС України), надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивач недоліки позовної заяви усунув у строк і спосіб, встановлений судом.

Ухвалою суду від 02.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що декларантом не було надано повного переліку додаткових документів, а надані на підтвердження числових значень складових задекларованої митної вартості товарів, містили розбіжності. Отже, оспорюване рішення та картка відмови прийняті на виконання вимог чинного законодавства, в межах повноважень митного органу, а тому є правомірними.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Між ТОВ "ТСК Захід" (Покупець) та компанією "MEDA ZZ ENTERPRISE" (Продавець) 25.02.2021 було укладено Договір №25-02/21 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 розділу 1 "Предмет договору" Договору, Продавець продає, а Покупець купує техніку, супутнє обладнання та комплектуючі (в подальшому Продукція) в кількості, за цінами та на умовах, викладених в Додатках (Proforma Invoice), які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Згідно з п.1.2 розділу 1 "Предмет договору" Договору, загальна сума контракту становить 28367,85 доларів США.

Кінцевим пунктом призначення Продукції є Україна (п.1.4 розділу 1 "Предмет договору" Договору).

Пунктом 2.1 розділу 2 "Умови поставки та рекламація" Договору передбачено, що Продавець поставляє Продукцію на умовах FOB Кланг, Малазія, що вказується в Proforma Invoice, відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до п.2.2 розділу 2 "Умови поставки та рекламація" Договору, Продавець здійснює поставку товару протягом 180 календарних днів з моменту надходження 20% попередньої оплати на розрахунковий рахунок Продавця.

Згідно з п.3.1 розділу 3 "Умови оплати" Договору, оплата продукції здійснюється наступним чином: 20% від загальної суми контракту сплачує Покупець на умовах попередньої оплати за Товар до 01.04.2021; 80% від загальної суми контракту сплачує Покупець до Товар при отриманні транспортних документів. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця.

09.12.2021 між ТОВ "ТСК Захід" (Покупець) та компанією "MEDA ZZ ENTERPRISE" (Продавець) підписано Додаткову угоду №1 до Договору №25-02/21, якою змінено суму рахунку на 28306,1 доларів США.

На виконання Договору ТОВ "ТСК Захід" здійснено поставку товару, митне оформлення якого відбувалося в Одеській міській митниці Держмитслужби.

Так, декларантом позивача було оформлено та подано на митний пост Одеської міської митниці Держмитслужби митну декларацію від 08.02.2022 №UA5000020/2022/004097, за якою було заявлено до митного оформлення наступні товари:

№1 вироби з чорних металів, болти з напівкруглою головкою і квадратним підголовком / DIN603 Carriage Bolt CL 5.8, Full Thead White Zinc Plated, розміром, мм:6х50, 6х60, 6х70, 6х80, 6х100, 8х50, 8х60, 8х70, 8х80, 8х100, 8х120. Торговельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: MY Малайзія;

№2 вироби з чорних металів, гайки з внутрішнім діаметром не більше як 12 мм / DIN934 Hex Nut, GL4, White Zinc Plated, розміром: М5, М6, М8, М10, М12. Торговельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: MY Малайзія;

№3 вироби з чорних металів, гайки з внутрішнім діаметром понад 12 мм / DIN934 Hex Nut, GL4, White Zinc Plated, розміром: М14, М16, М18, М20, М24. Торговельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: MY Малайзія;

№4 вироби з чорних металів, троси з найбільшим розміром поперечного перерізу не більше як 3 мм: DIN 3053 (1х19), White Zinc Plated, розміром: 1мм, 1,5 мм, 2мм, 3мм; DIN 3055 (6х7 + FC), White Zinc Plated, розміром: 4мм, 5мм; DIN 3055 in PVC (трос в обплетенні), (6х7 + FC), White Zinc Plated, розміром: 1/2, 2/3, 3/4;

№5 вироби з чорних металів, троси без покриття, оцинковані, з найбільшим розміром поперечного перерізу понад 3мм, але не більше як 12 мм: DIN 3055 (6х7 + FC), White Zinc Plated, розміром: 4мм, 5мм; DIN 3060 (6х19 + FC), White Zinc Plated, розміром: 6мм, 8мм, 10мм; Торговельна марка: нема даних. Виробник: нема даних;

№6 вироби з чорних металів, троси у ПВХ обплетенні, оцинковані, з найбільшим розміром поперечного перерізу понад 3мм, але не більше як 12мм: DIN 3055 (6х7 + FC), White Zinc Plated, розміром: 4/5, 5/6; Торговельна марка: нема даних. Виробник: нема даних. Країна виробництва: MY Малайзія.

Проводячи контроль правильності визначення декларантом митної вартості заявлених до митного оформлення товарів, відповідач виявив у поданих документах розбіжності та неточності.

У зв`язку з цим, з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару, відповідачем декларанту позивача було направлене електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів.

08.02.2022 декларантом позивача було надано платіжні доручення, проформу інвойс, рахунок на оплату транспортних послуг, а також висновок Рівненської торговельно-промислової палати про митну вартість товарів.

09.02.2022 декларантом було надіслано лист, в якому зазначено, що інші документи надаватися не будуть.

Ці обставини визнані сторонами, а тому в силу ч.1 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Таким чином, митному органу для розмитнення товару за митною декларацією від 08.02.2022 №UA5000020/2022/004097 було надано наступні документи: пакувальний лист №б/н від 30.10.2021, рахунок-фактура (інвойс) №21001ТСК від 30.10.2021, домашній коносамент №ХМ211011117 від 19.12.2021, навантажувальний документ №00025259 від 04.02.2022, сертифікат про походження товару №МССММ 4135 від 03.01.2022, банківські платіжні документи №MUR:16 від 26.02.2021, №MUR:136 від 13.12.2021, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №2906 від 07.02.2022, страховий поліс №17 від 19.12.2021, зовнішньоекономічний договір (контракт) №25-02/21 від 25.02.2021, доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 09.12.2021, договір про надання послуг митного брокера №БР-106 від 16.01.2019, договір (контракт) про перевезення №16/19 від 16.01.2019, митна декларація №UA5000020/2022/004097 від 08.02.2022.

За результатом аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, 09.02.2022 Одеською міською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000129/2, яким відкориговано митну вартість імпортованих ТОВ "ТСК Захід" товарів.

У вказаному рішенні зазначено про те, що у зв`язку із спрацюванням профілів ризику системи управління ризиками 105-2 щодо можливого заниження вартості товарів та тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів , а саме:

- встановлена невідповідність суми інвойсу з зовнішньо-економічним контрактом. Зокрема, згідно контракту сума контракту складає 28367,85 дол.США, згідно інвойсу від 30.12.2021 сума складає 28306,1 дол.США. При цьому додаткова угода не може пояснювати цю невідповідність, оскільки датована пізніше інвойсу, а саме: 09.12.2021;

- встановлено, що в наданих до митного оформлення платіжних дорученнях наявне посилання на контракт у полі "призначення платежу", однак відсутнє посилання на зовнішньоекономічний інвойс або проформу інвойс, що унеможливлює співставлення вказаних документів з конкретною поставкою. Так, згідно п.2.1 контракту має бути проформа інвойс, який до митного оформлення не надано.

Крім того, за змістом цього рішення, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що мінімальний рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів є більшим: наприклад, стосовно заявленого у митній декларації товару №1: за МД №UA209170/2022/3129 від 18.01.2022 на рівні 2,38 дол. США за кг нетто; стосовно заявленого у митній декларації товару №2: за МД №UA209170/2022/3129 від 18.01.2022 на рівні 1,99 дол. США за кг нетто.

Одеською митницею Держмитслужби відповідно складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000156, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією від 08.02.022 №UA500020/2022/000129/2.

Як зазначено у вказаній картці відмови, причиною формування цього документа є такі обставини: "В митному оформленні відмовлено згідно вимог ч.6 п.2 ст.54 Митного кодексу України. Відповідно до ст.54 Митного кодексу України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000129/2 від 09.02.2022.

Надалі випуск товару у вільний обіг було здійснено за митною декларацією від 10.02.2022 №UA500020/2022/004264, з донарахуванням митних платежів на суму 96463,44грн.

Вважаючи прийняті Одеською митницею Держмитслужби картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Частиною 2 статті 321 Митного кодексу України передбачено, що у разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується: у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму (п.1 ч.6 ст.321 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України).

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 11 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч.9 ст.58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно з ч.ч.11, 12 ст.264 Митного кодексу України, митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Суд зазначає, що митна декларація, на яку відповідач посилається у спірному рішенні та використав при коригуванні митної вартості товарів, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару було імпортовано до України.

Прикметно, що, здійснюючи коригування митної вартості за другорядним методом, митний орган повинен довести, що відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України і така митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована, а також, що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та ним скасоване.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані відповідачем у встановленому порядку та є обґрунтованими.

Оцінюючи оспорюване рішення відповідача, суд вважає за необхідне врахувати правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду, як це передбачено ч.5 ст.242 КАС України.

Так, Верховний Суд наголошував, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №260/718/19 та від 27.04.2020 у справі №140/804/19.

Відтак, посилання відповідача на інші митні декларації з інформацією щодо рівнів митної вартості товарів, схожих за призначенням, країною виробництва тощо, жодним чином не спростовують інформації, зазначеної в поданих до митного оформлення документах, досліджених в межах даної адміністративної справи.

При цьому, як вбачається з оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм п.п.2, 4 ч.2 ст.55 Митного кодексу України.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Висновки аналогічного характеру викладено у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №825/648/17.

Суд зазначає, що позивач на підтвердження митної вартості товарів, які переміщувалися через митний кордон України, подав відповідачу повний і достатній для митного оформлення пакет документів, надання якого передбачено ч.2 ст.53 Митного кодексу України.

Щодо встановленої відповідачем невідповідності суми інвойсу із зовнішньо-економічним контрактом, суд зазначає таке.

Як було встановлено судом, 25.02.2021 позивачем було укладено Договір N625-02/21 на загальну суму 28367,85 дол. США (п.1.2 Договору). Згодом, 09.12.2021 сторони уклали Додаткову угоду №1, згідно з якою загальна сума становить 28306,10 дол США. Ця Додаткова угода №1 є невід?ємною частиною Договору. Згідно з п.3.1 Договору №25-02/21 від 25.02.2021, оплата продукції здійснюється таким чином: 20% від загальної суми контракту сплачує Покупець на умовах попередньої оплати за Товар до 01.04.2021, 80% від загальної суми сплачує Покупець за Товар при отриманні транспортних документів. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Покупця.

30.10.2021 "MEDA ZZ ENTERPRISE" виставлено комерційний інвойс №21001ТС на фактичну поставку товару на суму 28306,1 дол. США, що не порушує п.1.2 та п.3.1 Договору.

Відтак, саме після отримання інвойсу на фактичну поставку, сторони вирішили внести зміни в Договір №25-02/21 від 25.02.2021 та 09.12.2021 оформили Додаткову угоду №1. Після цього позивач здійснив оплату решти 80% суми Договору, що підтверджується платіжним дорученням №36JBKLLC від 13.12.2021.

На підтвердження фактично сплаченої суми за товар до митної декларації, долучено банківські платіжні документи: №16JBKLL2 від 26.02.2021 та №36JBKLLC від 13.12.2021.

Таким чином, позивачем надано відповідачу вичерпний перелік документів на підтвердження митної вартості товару та для спростування будь-яких розбіжностей чи невідповідностей, фактична сума договору з урахуванням додаткової угоди становить 28306,1 дол. США, сума інвойсу відповідає ціні договору, фактично за Договором на підставі інвойсу сплачено 28306,1 дол. США.

Щодо тверджень позивача, що в наданих до митного оформлення платіжних дорученнях наявне посилання на контракт у полі "призначення платежу", однак відсутнє посилання на зовнішньоекономічний інвойс або проформу інвойс, що на думку відповідача унеможливлює співставлення вказаних документів з конкретною поставкою.

Суд зазначає, що вказані обставини жодним чином не впливають на зміст правовідносин між сторонами і не вказують на будь-яку протиправність дій позивача, як Покупця, чи намагання якимось чином знизити митну вартість товарів.

Отже, суд дійшов висновку, що надані позивачем до митного оформлення документи у своїй сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом.

Суд також зауважує, що митний орган не вказав на будь-які суттєві розбіжності чи ознаки підробки зазначених документів, або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Таким чином, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У сукупності викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував правомірності прийнятого ним рішення та сформованої картки відмови, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що за подання адміністративного позову ТОВ "ТСК Захід" згідно з платіжним дорученням від 25.08.2022 №378 сплачено судовий збір у сумі 2481,00грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, сплачений судовий збір у зазначеній сумі належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 КАС України).

За змістом частини 3 статті 134 КАС України, для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частини 6, 7 статті 134 КАС України передбачають, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, визначаючи суму, що належать до відшкодування позивачу, суд застосовує критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) Європейський суд зазначив: "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999).

Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).

Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених норм КАС України та Закону №5076-VІ дозволяє дійти висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу стягуються на користь позивача за умови їх підтвердження:

1) договором про надання правової допомоги;

2) документами щодо фактичного надання такої допомоги з документальним описом послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом;

3) документами, що підтверджують оплату наданих адвокатом послуг.

Судом встановлено, що правову допомогу позивачу у цій справі надавав адвокат Станкевич Віктор Олександрович.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої правової допомоги адвокатом від 11.02.2022 №11/02/22, свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1445, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1031649, розрахунок №1 суми судових витрат пов`язаних з наданням послуг за Договором про надання правничої правової допомоги адвокатом від 11.02.2022 №11/02/22 та додаткового договору до нього від 11.09.2022, додатковий договір до договору про надання правничої правової допомоги адвокатом від 11.02.2022 №11/02/22, прибутковий касовий ордер №11/09/2022 від 11.09.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру №11/09/2022 від 11.09.2022.

Будь-яких заперечень щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано не було.

Як зазначено в абз.268 Рішення Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" (заява №19336/04): "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" [ВП], заява N34884/97, п.30, ECHR 1999-V)".

При цьому, судом встановлено, що відповідно до розрахунку №1 суми судових витрат, пов`язаних з наданням послуг за Договором про надання правничої правової допомоги адвокатом від 11.02.2022 №11/02/22, складає 12000,00грн, з них:

- консультація клієнта, збір доказів 3 год, вартість 3000,00грн;

- підготовка позовної заяви та інших необхідних процесуальних документів та їх подання 8 год, вартість 8000,00грн;

- представництво інтересів в суді (в т.ч участь у судових засіданнях) 1 год, вартість 1000,00грн.

Так, судом встановлено, що крім позовної заяви будь-яких інших процесуальних документів представником позивача до суду надано не було. Крім того, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відтак, представництво інтересів в суді (в т.ч участь у судових засіданнях) представником позивача здійснено не було.

З огляду на викладене, з урахуванням складності справи та наданих позивачем доказів понесення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що обґрунтованою вартістю послуг адвоката є 7000,00грн, які є співмірними з наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, відповідно до умов договору про надання правничої правової допомоги адвокатом від 11.02.2022 №11/02/22 .

Отже, суд стягує на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Захід" до Одеської міської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000156.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2022 №500020/2022/000129/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Захід" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської митниці Держмитслужби судові витрати у виді судового збору у сумі 2481,00грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК Захід" за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської митниці Держмитслужби судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК Захід" (вул.Григорія Сковороди, буд.23, м.Рівне, 33000; ідентифікаційний код юридичної особи 39870614).

Відповідач: Одеська міська митниця Держмитслужби (вул.Лип Івана та Юрія, буд.21А, м.Одеса, 65078; ідентифікаційний код юридичної особи 44005631).

Рішення складено 18 липня 2023 року.

Суддя О.М. Дудар