Справа № 280/1093/23
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2023 року м. Дніпросправа № 280/1093/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 в адміністративній справі №280/1093/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання дій, рішення протиправним та поновлення на службі, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому позивач просив:

визнати рішення начальника ГУНП в Запорізькій області М. Лушпієнка, оформлене наказом №713 о/с «По особовому складу» від 23.05.2022, яким старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - протиправним;

поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Василівського районного управління ГУНП в Запорізькій області. Застосувати негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді;

визнати протиправним рішення начальника ГУНП в Запорізькій області М. Лушпієнка, оформлене наказом № 408 від 18.05.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Василівського районного управління ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та скасувати його;

зобов`язати відповідача виплатити заробітну плату старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Позивачу запропоновано у встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

29.03.2023 представник позивача до Запорізького окружного адміністративного суду подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача послався на запровадження в Україні воєнного стану та зазначив, що позивач мешкав у смт. Степногірськ Запорізької області, розташованому у районі проведення бойових дій. Наголошує, що на початку березня 2022 року безпосередній керівник позивача в усній формі віддав наказ виконувати службове завдання, а саме здійснювати спостереження та повідомити факт проходження окупаційної техніки у смт Степногірськ. Крім того, у липні 2022 року позивач звертався до відділу кадрового забезпечення, та його запевнили, що він продовжує проходити службу на займаній посаді. Крім того, позивач після початку війни змінив номер мобільного телефону, видалив застосунок «Приват24», а тому не мав можливості контролювати власний рахунок і думав, що він щомісячно отримує заробітну плату. Отже, позивач вважав, що він виконує поставлене службове завдання та отримує заробітну плату. Вказав, що коли позивачу доводилося про факт проведення службового розслідування, він підписував лише чисті аркуші паперу. Зазначає, що з оскаржуваними наказами позивача не ознайомлювали. Адвокатський запит до відповідача подавався саме адвокатом, і позивачу невідомо, звідки адвокат дізнався про реквізити оскаржуваних наказів. Таким чином, позивач не знав про проведення відносно нього службового розслідування. Крім того, вказує про необхідність єдності судової практики, і зауважує, що суд в іншій справі №280/5943/22 поновив позивачу строк звернення до суду. Також посилається на норми Конституції України і зазначає, що кожному гарантується право звернення до суду.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 позовну заяву повернуто позивачу відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України (позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк).

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати його процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Позивач не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним позовної заяви не залежала від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку. Наведені підстави пропуску строку звернення до суду суд першої інстанції визнав суб`єктивними, такими, що не підтверджені належними та достовірними доказами, а тому не є поважними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 03.04.2023, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, винести постанову, якою поновити строк на подання позовної заяви і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в новому складі. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Позивач зазначає, що суд залишив поза увагою факт постійного мешкання позивача із своєю родиною в районі проведення активних бойових дій, що підтверджено відповідними доказами. Також суд зробив необґрунтований висновок, що позивач знав про проведення відносно нього службового розслідування.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, згідно якому вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення згідно чинного законодавства та норм матеріального та процесуального права з наданням вірної оцінки доказам, просить рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у цій справі залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів відповідач наводить обставини, що стосуються спору, що виник між сторонами і з приводу якого позивач звернувся до суду з цим позовом.

Представник позивача на відзив на апеляційну скаргу подав письмові пояснення, в яких зазначає, що текст відзиву на апеляційну скаргу в мотивувальній частині фактично містить предмет позовних вимог і інформацію по суті справи, і не має жодного відношення до змісту поданої позивачем апеляційної скарги.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Виходячи з наведених процесуальних норм, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

В даному випадку висновок про пропущення позивачем строку звернення до суду за відсутності поважних причин обґрунтований судом першої інстанції тим, що з наданих до матеріалів справи документів, зокрема, пояснень позивача, які надавалися ним Відділу службових розслідувань Управління головної інспекції ГУНП в Запорізькій області вбачається, що на початку травня 2022 року позивачу у месенджері «Телеграм» надійшов лист про те, що під час проведення службового розслідування виникла необхідність у його виклику для надання пояснень дисциплінарній комісії; при цьому, 16.05.2022 позивач прибув до м. Запоріжжя для подальшого несення служби. Також, в адвокатському запиті від 06.01.2023 представник позивача посилається на оскаржувані накази та зазначає про незгоду позивача з ними.

Суд першої інстанції зазначив, що надані до позову документи підтверджують те, що позивач знав про проведення службового розслідування відносно нього ще у травні 2022 року. При цьому, ним не зазначено обґрунтованих причин, чому він не цікавився результатом проведеного службового розслідування та не звертався до відповідача із відповідними запитами. В той же час, на момент формування адвокатського запиту (06.01.2023) позивачу достеменно було відомо про звільнення.

Щодо покликань позивача на запровадження в Україні воєнного стану суд виходив з того, що введення воєнного стану, безумовно, повинно враховуватися судом при вирішенні питання про поновлення процесуального строку, встановленого законом. Разом з тим, ця обставина підлягає визнанню судом поважною причиною пропуску процесуального строку за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною, як того вимагає норма частини першої статті 121 КАС України. Питання поновлення процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Суд першої інстанції з цього приводу зауважив, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск процесуального строку, встановленого законом.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що смт Степногірськ Запорізької області, хоча і знаходиться на території проведення бойових дій, не віднесено до тимчасово окупованих територій, контролюється українською владою, а отже позивач міг безперешкодно виїхати з даного населеного пункту та своєчасно звернутися до суду. Та обставина, що у позивача відсутній власний автомобільний транспорт, а керівництво не забезпечило його евакуації, не перешкоджало позивачу самостійно виїхати із смт Степногірськ, яке знаходиться на відстані менше ніж 50 км. від м. Запоріжжя. Суд першої інстанції також зазначив, що відповідно до даних самостійно наданого позивачем акту від 09.01.2023 він з 03.01.2023 проживає у м. Запоріжжі. Натомість, до суду він звернувся тільки 17.02.2023, що, в свою чергу, також свідчить про відсутність активних дій, спрямованих на захист своїх прав в судовому порядку.

Стосовно таких доводів та висновків суду першої інстанції суд апеляційної зазначає таке.

Відповідно до наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України встановлений ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби слід обчислювати з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином визначальним є встановлення часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. В той же час, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у визначений законом строк звернення до суду.

Окрім того, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин, тому вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду з відповідним позовом, суд має з`ясувати наявність у позивача поважних причин, що перешкодили вчиненню ним певних процесуальних дій.

При цьому причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, пов`язані з об`єктивними, дійсними, перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, вчинити відповідні процесуальні дії та підтверджені належними доказами.

З цього приводу слід зауважити, що суд, оцінюючи обставини, які перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Виходячи з встановлених обставин, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкав без реєстрації з січня 2017 року по 28.12.2022 за адресою: АДРЕСА_1 .

З 03.01.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

З позовом про оскарження наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення від 18.05.2022 та про звільнення зі служби в поліції від 23.05.2022, позивач звернувся до суду 17.02.2023.

Суд першої інстанції, з`ясувавши, що позивач знав про проведення службового розслідування відносно нього ще у травні 2022 року, а на момент формування адвокатського запиту (06.01.2023) позивачу достеменно було відомо про звільнення, дійшов висновку про пропуск строку звернення до суду з цим позовом.

Втім, суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Докази ознайомлення позивача в установленому порядку з вказаними вище наказами в матеріалах справи відсутні.

06.01.2023 представник позивача дійсно звернувся до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із адвокатським запитом, в якому просив надати завірені належним чином копії наказу №713 о/с «По особовому складу» від 23.05.2022, та наказу № 408 від 18.05.2022.

На вказаний адвокатський запит відповідач надав відповідь листом від 11.01.2023, додатком до якого були витяги з означених вище наказів.

Отже, оскільки лист від 11.01.2023 разом з оскаржуваними позивачем наказами від 18.05.2023 № 408, від 23.05.2022 № 713 о/с отриманий представником позивача 17.01.2023, вбачається, що саме з цієї дати позивач дізнався про рішення, внаслідок прийняття яких він вважає, що відбулося порушення його прав, свобод та інтересів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач, звернувшись до суду із позовом 17.02.2023, не пропустив строк, встановлений ч.5 ст.122 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала про повернення позовної заяви від 03.04.2023 прийнята судом першої інстанції без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування цієї ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 315, 320, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 в адміністративній справі №280/1093/23 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко