Справа № 240/4830/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Житомир справа № 240/4830/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення наслужбі, стягнення середнього грошового забезпечення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в місті Києві від 07.02.2023 №253 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських відділу поліції на станціях залізничного транспорту", в частині застосування до заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станції залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в місті Києві від 14.02.2023 №219 о/с "Про особовий склад", яким звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого відділення поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у місті Києві;

- поновити з 14 лютого 2023 року на службі в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у місті Києві;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 14 лютого 2023 року та по день ухвалення судом рішення про поновлення на службі без утримання податків та інших обов`язкових платежів;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на службі в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у місті Києві;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, а саме 37 892 (тридцять сім тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 85 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції України на різних посадах, останньою з яких була посада заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту. Наказом Головного управління Національної поліції в місті Києві від 07.02.2023 №253 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, а також наказом Головного управління Національної поліції в місті Києві від 14.02.2023 №219 о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію". Вважає накази Головного управління Національної поліції в місті Києві протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки позивач дисциплінарний проступок не вчиняв; обов`язки поліцейського, Правила етичної поведінки поліцейських, Дисциплінарний статут Національної поліції України та Присягу працівника поліції - не порушував; склад дисциплінарного проступку, як підстава для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності - відсутній; зазначає, що застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції незаконним та безпідставним.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 04.04.2023 року об 11 год. 00 хв.

Через відділ документального забезпечення суду 29.03.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що наказом ГУНП в місті Києві від 07.02.2023 №253 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських відділу поліції на станціях залізничного транспорту" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог абзаців першого та другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимоги пункту 1, 2, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Присяги працівника поліції до заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. В подальшому, наказом ГУНП в м. Києві від 14.02.2023 №219 о/с "Про особовий склад" відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. Як слідує з матеріалів справи, висновок про наявність в діях позивача вчинку, який слугував підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення, був зроблений за результатами службового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР 18.01.2022 за №0000510, за отримання неправомірної вигоди у сумі 20 000 доларів США, 18.01.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ст. 368 КК України, ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативою внесення застави, у розмірі 134 200 грн. Зазначає, що своїми діями позивач порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а тому вважає вказані висновки про вчинення позивачем дисциплінарного проступку є законними та обґрунтованими.

04.04.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що факт порушення службової дисципліни у порядку, передбачуваному законом, не встановлено та не доведено, що виключає наявність у діях позивача дисциплінарного проступку, як підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції.

04.04.2023 підготовче засідання по справі не проводилось у зв`язку з неявкою представника відповідача, належним чином повідомленим. Наступне судове засідання призначено на 20.04.2023 об 10 год. 30 хв.

18.04.2023 на електронну адресу суду представником позивача подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказу, а саме: службової характеристики старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 18.01.2023.

Ухвалою суду від 20.04.2023 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до розгляду по суті на 18.05.2023 об 11 год. 00 хв.

25.04.2023 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 18.05.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.06.2023 об 11 год. 00 хв. та викликано в якості свідка ОСОБА_2 .

Протокольною ухвалою від 15.06.2023 суд, без виходу до нарадчої кімнати, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідка, дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що позивач з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в м. Києві від 12.04.2021 №456 о/с "Щодо особового складу" лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту.

За фактом події, що мала місце 17.01.2023 о 17:30 до управління головної інспекції ГУНП у м. Києві надійшла інформація про те, що цього ж дня по АДРЕСА_1 працівниками Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 затримано за отримання неправомірної вигоди у сумі 20 000 доларів США.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.01.2023 за №168 за наведеним фактом призначено службове розслідування.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що працівниками ТУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.10.2022 №0000510 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 368 КК України. У підозрі про вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_1 зазначено, що ним як старшим слідчим групи слідчих здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні від 12.07.2021 №0000109 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України. Слідчими відділення ВП на СЗТ за процесуального керівництва прокурорів Солом`янської окружної прокуратури міста Києві здійснюється досудове розслідування в указаному кримінальному провадженні за фактами розкрадання коштів АТ "Укрпошта". 13.10.2022 слідчими слідчого відділення відділу поліції за СЗТ ГУНП у м. Києві за місцем проживання одного з фігурантів кримінального провадження від 12.07.2021 №70000109 проводились обшуки у директора ТОВ "Рікс Україна" та ФОП ОСОБА_3 , за результатами якого вилучено флеш накопичувач, жорсткий диск, печатку ФОП, документи фінансово-господарської діяльності ТОВ "Рікс Україна", п`ять мобільних телефонів, два з яких належать громадянину ОСОБА_3 , три директору ТОВ "Рікс Україна" ОСОБА_4 , яка є цивільною дружиною ОСОБА_3 . У подальшому, у ОСОБА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_3 за повернення вилученого майна в ході проведення обшуку, не притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття вказаного кримінального провадження.

У висновку службового розслідування щодо ОСОБА_1 зазначено, що 29.12.2022 близько 17:10 громадянин ОСОБА_3 прибув до Центрального залізничного вокзалу та зустрівся з ОСОБА_1 . Під час зустрічі ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе, за повернення вилученого майна у громадянина ОСОБА_3 та його дружини, не притягнення останніх до кримінальної відповідальності та закриття вказаного кримінального провадження, вказав громадянину ОСОБА_3 про необхідність надання йому грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, написавши вказану суму на екрані свого мобільного телефону. У подальшому, 17.01.2023 близько 16:19, ОСОБА_1 перебуваючи неподалік парку ім.Пушкіна на парковці по просп. Перемоги, 40 у м. Києві, під час зустрічі з ОСОБА_3 , одержав неправомірну вигоду в розмірі 20 000 доларів США, які на вимогу ОСОБА_1 той поклав на заднє сидіння автомобіля "LEXUS", номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 .

17.01.2023 ОСОБА_1 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 18.01.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2023 ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 134 200 грн.

Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 19.01.2023 у справі №757/254/23-к ОСОБА_1 відсторонено від посади заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м. Києві, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування, а саме до 17.03.2023.

У зв`язку з викладеним відповідач дійшов висновку службове розслідування закінчити та за порушення вимог абзаців першого та другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимоги п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Присяги працівника поліції, до заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Висновок службового розслідування від 02.02.2023 за фактом внесення відомостей до ЄРДР щодо старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 в установленому порядку затверджений т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві полковником Дмитром Шумейком.

Наказом ГУНП у м. Києві від 07.02.2023 №253 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських відділу поліції на станціях залізничного транспорту" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог абзаців першого та другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимоги п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Присяги працівника поліції до заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП у м. Києві від 14.02.2023 №219 о/с "Про особовий склад" відповідно до п. 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом України "Про Національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За визначенням статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, згаданим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною другою зазначеної статті, поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

За Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 05.03.2018 № 2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно із статтею 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна передбачає дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частинами другою, третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

- поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 11, статті 12, частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частини першої статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Частинами першою-третьою статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «;Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Частинами сьомою, восьмою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).

Пунктами 1- 4 розділу V Порядку № 893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1, 2, 9 розділу VІ Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VІІ Порядку № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.

З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції слідує, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ).

Акцентуючи увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у справі № 804/4096/17 мав на меті звернути увагу, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Такої правової позиції дотримувався Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 26 листопада 2020 року у справі № 580/1415/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 та багатьох інших.

У цій справ суд також враховує, що види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.

Адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Правова оцінка судами правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна полягати насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є ознаки дисциплінарного проступку та установлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення.

Слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби не пов`язано з кримінально-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які, водночас, стали підставою для службового розслідування та кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява №34964/97). Відтак зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, а також Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19, а також від 22 лютого 2023 року у справі № 200/11036/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21 тощо.

Як вже було досліджено судом, у ході службового розслідування встановлено, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 вимагав від громадянина ОСОБА_3 , відносно якого здійснював досудове розслідування у кримінальному проваджені від 12.07.2021 №0000109 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України, за повернення вилученого майна в ході проведення обшуку, не притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття вказаного провадження, та 17.01.2023 отримав від останнього, неправомірну вигоду в розмірі 20 000 доларів США, які на вимогу ОСОБА_1 той поклав на заднє сидіння автомобіля "LEXUS", номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_5 , після чого був затриманий працівниками ДБР.

18.01.2023 слідчим ТУ ДБР повідомлено про підозру старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України за вимагання та отримання неправомірної вимоги.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2023 ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 134 200 грн. Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 19.01.2023 у справі №757/254/23-к ОСОБА_1 відсторонено від посади заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м. Києві, строком на два місяці, у межах строку досудового розслідування, а саме до 17.03.2023.

Свої пояснення в ході службового розслідування позивач аргументував тим, що кримінальне провадження, яке розслідується працівниками ТУ ДБР, а також повідомлення йому про підозру є провокативними діями, а також втручання в роботу органу досудового розслідування, ніяких незаконних дій з його сторони не було та діяв виключно у межах та порядку передбачуваному вимогам ЗУ "Про Національну поліцію" та КПК України. Крім того зазначив, що особа, яка повідомила ДБР, щодо вимагання коштів, намагається уникнути кримінальної відповідальності у рамках кримінального провадження від 12.07.2021 №0000109, яке розслідується слідчим відділенням відділу поліції на СЗТ ГУНП у м. Києві. Із особою, яка звернулась до ДБР він поза процесуальних стосунків не мав, під час останньої зустрічі діяв у порядку визначеному КПК з метою вручення повістки для проведення допиту.

Як зазначено у висновку службового розслідування, встановлено, що під час здійснення досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження від 18.10.2022 №0000510 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, було допитано в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в ході службового розслідування дали свої покази та по суті поставлених запитань зазначили, що 17.01.2023 перебували на службі та виконували покладені на них службові обов`язки. Про затримання ОСОБА_1 їм стало відомо від працівників ДБР та про будь-які злочинні наміри ОСОБА_12 або інших осіб їм нічого не відомо.

Допитаний у судовому засіданні 15.06.2023 ОСОБА_2 повідомив, що він разом із позивачем працювали в поліції з 2019 року. 17.01.2023 він заступив на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи, у якості слідчого. На прохання ОСОБА_1 завезти його на власному автомобілі у службових справах погодився, думаючи що вони їдуть в прокуратуру чи суд. Мету вказаної поїздки позивач йому не пояснював. В подальшому позивач вийшов з машини та повернувся через 15 хвилин. Зустріч позивача з ОСОБА_3 він не бачив. В цей же час працівниками ДБР їх було затримано. Зазначив, що особисто не бачив як у ОСОБА_1 вилучалися гроші. Не бачив машини ОСОБА_13 . В подальшому, того ж дня, разом із працівниками ДБР з вказаного місця події їх повезли до адміністративної будівлі ДБР, де його було допитано в якості свідка. Зазначив також, що в ході допиту на нього морально тиснули та вимагали надати неправдиві покази відносно себе та ОСОБА_1 . Про будь-які злочинні наміри ОСОБА_12 або інших осіб йому нічого не відомо, моменту передачі грошей не бачив, сам ні з ким не зустрічався. Про тиск з боку працівників ДБР нікому не повідомляв.

В судовому засіданні позивач пояснив, що заїхав на парковку на проспекті Перемоги, де зустрівся з ОСОБА_3 для вручення йому повісток, так як ОСОБА_3 на неодноразові виклики до поліції не з"являвся, які залишила ст. слідча ОСОБА_10 . Про місце зустрічі, мету поїздки ОСОБА_2 не повідомляв. Грошей у ОСОБА_3 не вимагав та не брав.

За наслідками проведеного службового розслідування ГУНП у м. Києві зроблено висновок про порушення позивачем вимог абзаців першого та другого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, вимоги п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимоги п. 1, 2, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Присяги працівника поліції, що виразилося у недотриманні службової дисципліни та повного ігнорування ОСОБА_1 вимог нормативно правових актів МВС України та НП України.

Отже, із встановлених обставин у даній справі слідує, що фактом порушення службової дисципліни згідно з висновком службового розслідування є те, що позивач вимагав від громадянина ОСОБА_3 , відносно якого він здійснював досудове розслідування у кримінальному проваджені від 12.07.2021 №0000109 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України за повернення вилученого майна в ході проведення обшуку, не притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття вказаного провадження, та 17.01.2023 отримав від останнього, неправомірну вигоду в розмірі 20 000 доларів США, після чого був затриманий працівниками ДБР.

За результатами проведеного службового розслідування було запропоновано накласти на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , заступника начальника слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Під час проведення службового розслідування ГУНП у м. Києві достовірно встановлено факт підтвердження відомостей, які стали підставою для його призначення.

Факт вчинення встановлених розслідуванням дій підриває авторитет і довіру до поліції як органу, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Із наявних в матеріалах справи доказів слідує, що саме факт вимагання та отримання позивачем неправомірної вигоди став підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення зі служби як крайнього заходу дисциплінарного впливу. Встановлення цих обставин відповідає умовам викладеним у пункті 8 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та у пункті 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Разом з тим, позивачем у позовній заяві зазначено, що до дисциплінарної відповідальності за весь час служби у поліції жодного разу не притягався, службову дисципліну та порядок не порушував, тому вважає звільнення його зі служби в поліції є занадто суворим видом дисциплінарного стягнення.

Представником позивача до матеріалів справи додано службову характеристику старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 18.01.2023, яка була видана начальником відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві Зейналом Насіровим, із змісту якої позивачу надано позитивну характеристику за період служби в органах внутрішніх справ.

Відповідач, заперечуючи вказаним доводам позивача, зазначає що за період проходження служби в Національній поліції України позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі за порушення вимог чинного законодавства під час проведення розслідувань кримінальних проваджень.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено службову характеристику старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 26.01.2023, яка видана начальником відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУНП у м. Києві Зейналом Насіровим, із змісту якої позивачу надано негативну характеристику за період служби в органах внутрішніх справ та вказано про наявність діючого дисциплінарного стягнення - догану (наказ головного управління Національної поліції у м. Києві від 23.12.2022 №1378) за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог п.2 ч.1 ст.18 ЗУ "Про Національну поліцію", п.2 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України", ч.2 ст.100, ст.110 КПК України, п.п.6, 8, 14, 21 Порядку зберігання і пересилання схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ №1104 від 19.11.2012 під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000165.

Суд критично оцінює надані службові характеристики, так як вони різні за своєю юридичною природою, видані в короткі проміжки часу тією самою посадовою особою, не знаходять свого підтвердження чи спростовуються.

Однак, суд звертає увагу, що відповідачем до матеріалів справи також долучено послужний список позивача, із записів якого судом встановлено, що позивач неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема

- за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог частини 2 статті 9, частини 1 статті 28 та частини 1 статті 40 КПК України під час розслідування кримінальних проваджень, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 22.01.2019 № 38, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження;

- за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у неналежному оволодінні теоретичними знаннями і практичними навичками необхідними для виконання службових завдань, підтримання достатнього рівня загальної і фізичної підготовленості згідно з визначеними критеріями, отриманні незадовільної оцінки зі службової підготовки за 2018 навчальний рік, внаслідок порушення абзаців 4, 5, 6 пункту 7 розділу IV Положення Про організацію підготовки працівників НПУ, затвердженого наказом МВС України від 26.01.2016 №50, наказом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 13.03.2019 № 3, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани;

- за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог статті 2, 9, 28, 40, 223, 224 КПК України під час розслідування кримінального провадження №0000154, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 19.12.2019 № 973, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани;

- за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні вимог пункту 1 розділу І та пункту 2 розділу II Інструкції з організації обліку та руху кримінальних проваджень в органах досудового розслідування НПУ, ствердженої наказом МВС України від 10.04.2016 № 296, які призвели до закриття кримінальних проваджень №0000012, №0000932, №0009483, №0010840, №0011182, №0011407, №0009893, Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.04.2020 №204, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Суд зазначає, що будь яких обґрунтувань та доказів спростування вказаного позивачем не надано, а тому твердження позивача щодо вказаних обставин є безпідставними.

Суд наголошує, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку є доведеними і доводи, викладені у позовній заяві та поясненнях не спростовують цього. Тяжкість застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення відповідає вчиненому дисциплінарному проступку.

При цьому суд звертає увагу на те, що в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з займаною ним посадою та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Посилання позивача на те, що його вина в інкримінованих йому злочинах жодним чином не доведена, відсутній вирок суду, а сам по собі факт затримання та повідомлення позивачу про підозру у кримінальному провадженні №000050 від 18.10.2022 не свідчить про скоєння останнім дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції, суд не приймає до уваги, оскільки як підтверджується наявними доказами у матеріалах справи, позивача звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Наведене підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема постановою від 20 березня 2019 року у справі № 804/676/18, в якій зазначено, що відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2019 року у справі № 804/2146/18, в якій зазначив, що суди попередніх інстанцій зробили юридично правильний та обґрунтований висновок про правомірність і пропорційність застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Такий висновок суди зробили за встановлення у судовому процесі факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження № 0000258, а саме: вимагання і отримання від громадянина ОСОБА_3 неправомірної вигоди в сумі 10 000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності за частиною третьою статті 191 Кримінального кодексу України.

У цьому ж рішенні Верховний Суд зробив висновок про те, що позивач помилково вважає, що саме порушення проти нього кримінального провадження було підставою для дисциплінарної відповідальності. Тоді як судові рішення обґрунтовані вчиненням ним дисциплінарного проступку. Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому суд наголошує, що рішення відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 хоч і прийнято на підставі відомостей в межах кримінального провадження №0000510, розпочатого відносно позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви№ 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічного змісту позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17.

Також суд зазначає, що приймаючи рішення у цій справі суд надавав оцінку діям позивача у контексті порушення ним службової дисципліни, що і було підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, при цьому у прийняті цього рішення не визнавалась та не підтверджувалась вина позивача у скоєнні злочину, в якому його підозрюють, оскільки обставини винуватості позивача у кримінальному провадженні не входять до предмету доказування спору про правомірність накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог.

Відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, відповідач діяв обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України та оскаржувані накази прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу звільнення зі служби, то підстави для задоволення таких вимог також відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції у місті Києві (вул. Володимирська, 15,Мсп601, Центральна Частина Києва, м.Київ, 01601. РНОКПП/), про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення наслужбі, стягнення середнього грошового забезпечення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

19 липня 2023 р.