Справа № 160/14483/23
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 липня 2023 року Справа № 160/14483/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною і скасувати Вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5191-50/65Р від 10.08.2022 щодо ОСОБА_1 у сумі 18 276,72 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 шляхом виключення суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та припинити подальше нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із недотриманням вимог ст. 122, 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків (заяву про поновлення строку звернення до суду) на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2023 року.

Щодо доводів заяви про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити про таке.

У своїй заяві про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що він направив на адресу Державної податкової служби України скаргу від 07 жовтня 2022 року на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 серпня 2022 року № Ф-5191-50/65Р на суму 18 276,72 грн. Вказує, що до позову додано копію скарги та належні докази її направлення на адресу ДПС.

Зазначає, що відповідь йому не надійшла, і, зважаючи на очевидну безпідставність оскаржуваної вимоги, а також на ст. 56 ПКУ, відповідно до якої - ненадання відповіді на скаргу з боку ДПС є автоматичне задоволення такої скарги, позивач був з об`єктивних підстав впевнений у задоволенні даної скарги.

Враховуючи вказані доводи, суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд у постанові від 05 березня 2021 року у справі № 640/9172/20 зазначив про те, що платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС, а не статтею 25 Закону № 2464-VI. Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 25 лютого 2021 р. у справі № 580/3469/19. При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку.

Як вже встановлювалося судом, на спірну вимогу позивачем складено скаргу від 10.10.2022 року на адресу Державної податкової служби України.

Втім, означена скарга направлена засобами поштового зв`язку саме до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 12.10.2022 року, а не до Державної податкової служби України, що підтверджується повідомленням про подання скарги від 10.10.2022 року, накладною Укрпошти №743, описом вкладення до цінного листа із №743.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що у даних спірних правовідносинах досудове оскарження вимоги про сплату боргу, позивачем не застосовувалося, доказів звернення до контролюючого органу із відповідною скаргою та прийняття рішення за результатами її розгляду, матеріали справи не містять, а тому, суд вважає, що строк звернення до суду, визначений ч.4 ст. 122 КАС України (три місяці) не може бути застосовано.

А том, суд вказує на таке.

В матеріалах справи відсутня інформація, коли позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5191-50/65Р від 10.08.2022.

Проте, з матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 26.06.2023 року, вимога складена 10.08.2022 року, скарга на спірну вимогу складена позивачем 10.10.2022 року, тобто на момент складення скарги до контролюючого органу позивачу достеменно було відомо про вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5191-50/65Р від 10.08.2022.

Отже, суд вказує, що позивачем пропущено встановлений спеціальним законодавством шестимісячний строк звернення до суду з відповідною позовною заявою (граничиний строк подання позову 10 квітня 2023 року).

Відтак, суд вважає необґрунтованою заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази адміністративного оскарження спірної вимоги про сплату боргу, а строк обліковується з 10.10.2022 року.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем, при зверненні до суду із даним позовом пропущено строк, який встановлений 122 КАС України.

При цьому, суд повідомляє, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

У справі, що розглядається, позивач під час звернення до суду не наводить будь-яких обставин і не надає відповідних доказів, які би свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з цим позовом.

Суд звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Суд не вважає, обґрунтованими та поважними доводи позивача, що він, зважаючи на очевидну безпідставність оскаржуваної вимоги, а також на ст. 56 ПКУ, відповідно до якої - ненадання відповіді на скаргу з боку ДПС є автоматичне задоволення такої скарги, був з об`єктивних підстав впевнений у задоволенні даної скарги. Фактично позивач допустив недбалу бездіяльність, яка і призвела до неповажного пропуску строку звернення до суду.

Отже, як встановлено судом, позивач не звернувся до суду в шестимісячний термін, як це встановлено законом, а надав позов пізніше, не маючи на те ґрунтовних та об`єктивних причин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач будучи обізнаним про порушення його прав, свобод чи інтересів оскаржуваною вимогою у встановлений строк звернення до суду не звернувся, належних доказів та обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити, а позовну заяву повернути позивачу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що позовну заяву належить повернути з усіма доданими до неї матеріалами позивачу, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст.ст. 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування вимоги - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та додані до неї матеріали позовної заяви надсилати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський